17.05.2023Справа № 910/429/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Фермерського господарства "Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Юрій Дмитрович
про визнання товарної аграрної розписки недійсною,
Представники учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Бідний Є.М. за довіреністю б/н від 12.12.2022 року;
від третьої особи: не з`явився.
Фермерське господарство "Україна" (далі - позивач, Господарство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (далі - відповідач, Товариство) про визнання недійсною товарної аграрної розписки від 02.03.2020 року, посвідченої 03.03.2020 року Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. та зареєстрованої в реєстрі за № 431, виданої позивачем у забезпечення виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки № AVD_UKR_2/20 від 28.02.2020 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на невідповідність вказаної аграрної розписки вимогам статей 203, 215 Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України "Про аграрні розписки", що, на думку Господарства, свідчить про наявність правових підстав для визнання її недійсною.
Крім того, позивач просив здійснити розподіл понесених ним судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розмір яких склав 70 000,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі № 910/429/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.02.2021 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича.
05.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача від 03.02.2021 року на позовну заяву, в якому останній зазначив про те, що доводи позивача про невідповідність спірної аграрної розписки вимогам частини 2 статті 4 Закону України "Про аграрні розписки" є завідомо надуманими, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в її матеріалах доказами, у той час як така розписка була підписана уповноваженим представником позивача у присутності нотаріуса. Крім того, позивачем, на думку Товариства, не було зазначено, які права чи інтереси Господарства були порушені та мають бути поновлені шляхом визнання недійсною оскаржуваної аграрної розписки. Також до наведеного відзиву відповідачем долучено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у даній справі розміром приблизно 12 000,00 доларів США, а також зазначено, що докази на підтвердження понесення ним таких судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
У підготовчому засіданні 09.02.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою, зокрема, встановлено позивачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву - до 18.02.2021 року, встановлено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву - до 01.03.2021 року, підготовче засідання відкладено на 02.03.2021 року.
25.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 24.02.2021 року № Б/11 на відзив на позовну заяву.
У підготовчому засіданні 02.03.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/429/21 на 30 днів, продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву - до 12.03.2021 року, підготовче засідання відкладено на 16.03.2021 року.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року підготовче провадження у справі № 910/429/21 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 13.04.2021 року.
У судовому засіданні 13.04.2021 року оголошувалася перерва до 12.05.2021 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року в даній справі у задоволенні вимог Господарства до Товариства про визнання товарної аграрної розписки недійсною відмовлено.

Крім того, означеним рішенням призначено судове засідання для вирішення питання про витрати сторін на правничу допомогу на 28.05.2021 року та зобов`язано Господарство і Товариство протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення ними заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

18.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства від 17.05.2021 року про відшкодування судових витрат (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 17.05.2021 року), до якої відповідач долучив докази на підтвердження розміру витрат останнього на оплату послуг адвоката в сумі 335 266,62 грн., а саме: копії укладеного між Товариством та Адвокатським об`єднанням "БЕЙКЕР МАКЕНЗІ" договору про надання правової допомоги від 15.01.2021 року (далі - Договір), листа-доручення від 15.01.2021 року № 3 до Договору, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Сюсєля І.М. від 20.10.2005 року № 2955/10, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Бідного Є.М. від 14.03.2017 року серії КВ № 000004, довідки Адвокатського об`єднання щодо працевлаштування адвокатів Сюсєля І.М. та Бідного Є.М., наказів про прийняття на роботу адвокатів Сюсєля І.М. та Бідного Є.М., виставленого Товариству рахунку від 12.05.2021 року № на оплату вартості наданої у суді першої інстанції за Договором правової допомоги на загальну суму 335 266,62 грн., роздруківку курсу валют станом на 12.05.2021 року, копію платіжного доручення від 13.05.2021 року № 1782 на суму 335 266,62 грн., а також копію акту надання юридичних послуг за Договором від 12.05.2021 року на суму 335 266,62 грн.

21.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Господарства про відшкодування витрат на правову допомогу (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 17.05.2021 року), в якій останнє просило суд стягнути на його користь з Товариства витрати на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/429/21 у розмірі 103 000,00 грн. До цієї заяви позивачем долучено копію укладеного 06.01.2021 року між ним та Адвокатським бюро "Долиняний і партнери" договору про надання правової (правничої) допомоги № 1/2021 з додатком № 1, а також копію акту приймання-передачі від 13.05.2021 року до вищезазначеного договору на суму 103 000,00 грн.

До початку призначеного судового засідання 28.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Господарства від 26.05.2021 року проти стягнення з позивача заявленої Товариством суми витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.

У судовому засіданні 28.05.2021 року оголошувалася перерва до 15.06.2021 року.

Разом із тим, 09.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга Господарства на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року.

З урахуванням необхідності направлення матеріалів справи № 910/429/21 до суду апеляційної інстанції, ухвалою господарського суду міста Києва від 11.06.2021 року провадження за заявами сторін про компенсацію судових витрат у справі № 910/429/21 було зупинено до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Господарства та повернення матеріалів справи до місцевого господарського суду.

Слід зазначити, що за наслідками апеляційного перегляду рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року в даній справі було залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 року.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2022 року касаційну скаргу Господарства залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 року в справі № 910/429/21 залишено без змін.

25.04.2023 року матеріали справи № 910/429/21 надійшли до господарського суду міста Києва.

Враховуючи наведене, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.05.2023 року провадження у справі № 910/429/21 за заявою про відшкодування судових витрат поновлено, судове засіданні призначено на 17.05.2023 року.

У судовому засіданні 17.05.2023 року представник Товариства підтримав вимоги заяви від 17.05.2021 року про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, та наполягав на їх задоволенні.

Господарство про дату, час і місце розгляду заяв сторін про розподіл судових витрат було повідомлене належним чином та в установленому порядку, проте явку уповноваженого представника у призначене судове засідання 17.05.2023 року не забезпечило.

Розглянувши у судовому засіданні 17.05.2023 року заяви сторін про розподіл судових витрат у справі № 910/429/21, а також заслухавши пояснення представника Товариства, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши заяву Товариства про розподіл витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наступне.

Як було зазначено вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у відзиві на позовну заяву, орієнтовний розмір витрат Товариства на правову допомогу в даній справі склав 12 000,00 доларів США.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Товариством подано, зокрема, копію Договору, укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням "БЕЙКЕР МАКЕНЗІ" (далі - Об`єднання), за умовами якого Об`єднання на замовлення клієнта зобов`язується надати правову допомогу на умовах, що зазначені у Договорі, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

За умовами пункту 1.4 Договору детальний перелік видів правової допомоги може визначатися в окремому листі-дорученні, який є невід`ємною частиною даного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що в листі-дорученні від 15.01.2021 року № 3 до Договору його сторони погодили надання Об`єднанням клієнту послуг з представництва інтересів Товариства в суді першої інстанції у справі № 910/429/21 (щодо позовних вимог стосовно визнання недійсною товарної аграрної розписки від 03.03.2020 року, виданої Господарством) (БЛОК І). Також означені контрагенти передбачили, що робота Об`єднання щодо представництва інтересів клієнта в судовій справі № 910/429/21 (послуги Блоку І) полягатиме у наданні таких послуг:

- аналіз правової позиції Господарства, викладеної у позовній заяві та інших документах, які будуть подаватися в межах даної справи;

- консультування клієнта щодо стратегії та тактики представництва його інтересів у даній справі, застосування процесуальних норм, правових наслідків здійснення тих чи інших процесуальних дій, оцінки процесуальних дій, вчинених іншими учасниками судового розгляду, правових наслідків судових рішень, винесених в процесі та за результатами розгляду справи;

- підготовка, погодження з клієнтом та подання до суду відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті спору;

- підготовка, погодження з клієнтом та подання до суду заяв, клопотань, заперечень та інших процесуальних документів (у випадку виникнення необхідності у їх поданні під час розгляду справи);

- участь у судових засіданнях для представництва інтересів клієнта у цій справі;

- звітування перед клієнтом щодо результатів судових засідань;

- ознайомлення з матеріалами справи та вчинення інших процесуальних дій, необхідних для належного представництва інтересів клієнта у даній справі.

Крім того, у наведеному листі-дорученні від 15.01.2021 року № 3 Товариство та Об`єднання погодили, що загальна вартість послуг щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі № 910/429/21 складає 10 000,00 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг).

Відповідачем також надано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Сюсєля І.М. від 20.10.2005 року № 2955/10, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Бідного Є.М. від 14.03.2017 року серії КВ № 000004, довідки Адвокатського об`єднання щодо працевлаштування адвокатів Сюсєля І.М. та Бідного Є.М., наказів про прийняття на роботу адвокатів Сюсєля І.М. та Бідного Є.М., виставленого Товариству рахунку від 12.05.2021 року № на оплату вартості наданої у суді першої інстанції за Договором правової допомоги на загальну суму 335 266,62 грн., роздруківку курсу валют станом на 12.05.2021 року, копію платіжного доручення від 13.05.2021 року № 1782 на суму 335 266,62 грн.

Також Товариством надано суду копію підписаного між Об`єднанням та відповідачем відповідного акту надання юридичних послуг від 12.05.2021 року за Договором на загальну суму 335 266,62 грн. з деталізацією наданих послуг, у тому числі:

1. юридичні послуги (надання правової допомоги): представництво інтересів клієнта у справі № 910/429/21 (щодо визнання ТАР від 03.03.2020 року недійсною) вартістю 277 000,00 грн. (без ПДВ);

2. юридичні послуги: відшкодування фактично понесених витрат, які були понесені в процесі надання правової допомоги (витрати на поштові відправлення, послуги таксі, послуги кур`єрської доставки, послуги з отримання витягу з Єдиного державного реєстру щодо Товариства) вартістю 2 388,85 грн. (без ПДВ).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Як було зазначено вище, 28.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Господарства від 26.05.2021 року проти стягнення з позивача заявленої Товариством суми витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі, зважаючи на завищення та необґрунтованість такої суми витрат.

Слід також звернути увагу на те, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Беручи до уваги те, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", суд вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 року в справі № 907/746/17, від 30.11.2020 року в справі № 922/2869/19, від 11.11.2021 року в справі № 910/7520/20 та від 13.12.2023 року в справі № 910/429/21 (тобто у цій же справі).

При вирішенні питання про розподіл понесених Товариством витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в даній справі судом враховано правову позицію, доказове наповнення, обсяг та зміст поданого відповідачем відзиву на позов (який фактично є єдиною поданою відповідачем заявою по суті справи), взято до уваги обґрунтування та результати розгляду поданих відповідачем до суду першої інстанції заяв та клопотань з процесуальних питань (у тому числі клопотання від 16.01.2021 року про визнання дій Господарства зловживанням процесуальними правами, клопотання від 02.02.2021 року про об`єднання в одне провадження справи № 910/429/21 зі справою № 910/430/21), а також надано оцінку діям відповідача у контексті виникнення дійсної необхідності у поданні відповідних клопотань (у тому числі клопотання від 11.03.2021 року про закриття підготовчого провадження у справі № 910/429/21 та перехід до її судового розгляду по суті).

Судом також взято до уваги те, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/430/21 за позовом Господарства до Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Юрій Дмитрович, про визнання недійсною виданої Господарством товарної аграрної розписки від 20.02.2020 року. Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року в справі № 910/430/21 (залишеним без змін постановою Верховного Суду від 23.06.2022 року) з Господарства на користь Товариства стягнуто витрати на правничу допомогу в наведеній справі (представництво інтересів Товариства в суді першої інстанції) у розмірі 328 444,19 грн.

Разом із тим, у межах цієї справи Товариством були викладені аналогічні за змістом заперечення проти задоволення вимог Господарства та заявлені тотожні з даною справою заяви та клопотання з процесуальних питань. У зв`язку з наведеним, наразі суд вважає сумнівною обґрунтованість стягнення з Господарства усієї заявленої відповідачем у справі № 910/429/21 суми витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 335 266,62 грн., оскільки Об`єднанням фактично двічі заявлено до стягнення значні суми грошових коштів за виконання аналогічної роботи.

Так, суд звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Суд також зазначає, що Товариством лише частково, на суму 525,60 грн., було документально підтверджено заявлений ним розмір відшкодування фактичних витрат Об`єднання, понесених у процесі надання правової допомоги за Договором.

Отже, надані Товариством документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Разом із тим, при вирішенні питання про стягнення з Господарства заявленої Товариством суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, а також зважаючи на вищенаведені приписи чинного законодавства та принципи господарського судочинства, судом враховано й викладені позивачем у його заяві від 26.05.2021 року посилання на завищення розміру наведених витрат відповідача на оплату послуг адвоката та його не повну відповідність критеріям розумності та дійсної необхідності.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог (які є подібними до предмету та підстав позовних вимог у справі № 910/430/21 за позовом Господарства до Товариства про визнання товарної аграрної розписки недійсною), оцінюючи фактичні витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, беручи до уваги, що запропонований відповідачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу у даному випадку не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності, зважаючи на викладені позивачем заперечення проти стягнення означеного розміру витрат Товариства на оплату послуг адвоката, а також керуючись принципом розумності судових витрат, з урахуванням усіх встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з Господарства на користь Товариства витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 525,60 грн.

Розглянувши заяву Господарства про розподіл витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року в даній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 року та постановою Верховного Суду від 29.11.2022 року, в задоволенні вимог Господарства до Товариства про визнання товарної аграрної розписки недійсною було відмовлено.

За таких обставин, зважаючи на результат розгляду наведеного господарського спору, витрати Господарства на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/429/21 покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок Товариства не підлягають.

Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" від 17.05.2021 року про відшкодування судових витрат у справі № 910/429/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Україна" (22511, Вінницька область, Вінницький район, село Стара Прилука, вулиця Промислова, будинок 29; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (04050, місто Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13, офіс № 4А/41; ) 15 525 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" від 17.05.2021 року про відшкодування судових витрат у справі № 910/429/21 відмовити.

4. У задоволенні заяви Фермерського господарства "Україна" про відшкодування витрат на правову допомогу в справі № 910/429/21 відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

6. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.05.2023 року

Суддя В.С. Ломака