ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"18" травня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/305/23
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кравець С.Г.
секретаря судового засідання: Круглецької А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника Приватного підприємства "Будмонтаж" від 04.05.2023 про ухвалення додаткового
рішення у справі

за позовом Приватного підприємства "Будмонтаж"

до Акціонерного товариства "Укртелеком"

про стягнення 58 377,82грн.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа за позовом Приватного підприємства "Будмонтаж" до Акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення 58 377,82грн, з яких: 42 831,60грн основного боргу, 3 021,68грн пені, 1 397,60грн 3% річних та 11 126,94грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.05.2023 позов задоволено частково; закрито провадження у справі №906/305/23 в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 42 831,60грн; зменшено розмір пені до 1 000,00 грн; стягнуто з Акціонерного товариства "Укртелеком" на користь Приватного підприємства "Будмонтаж": 1 000,00грн пені, 1 397,60грн 3% річних, 11 126,94грн інфляційних втрат та 2 684,00грн витрат по сплаті судового збору; в частині позовних вимог про стягнення 2 021,68грн пені відмовлено.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті до закінчення судових дебатів, представник позивача просив вирішення питання щодо розподілу судових витрат з оплати правової допомоги адвоката вирішувати після ухвалення рішення у даній справі.

04.05.2023 через підсистему "Електронний суд" представником позивача була подана заява від 04.05.2023 про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 20 000,00грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.05.2023 призначено судове засідання для розгляду заяви представника Приватного підприємства "Будмонтаж" від 04.05.2023 про ухвалення додаткового рішення на 18.05.2023 без виклику сторін.

Про час та місце розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення сторони повідомлялись належним чином.

18.05.2023 до суду від представника відповідача надійшли заперечення №118/20 від 12.05.2023 на заяву про стягнення адвокатських витрат з доказами надіслання їх копії позивачу та клопотання №125/20 від 18.05.2023 про розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши заяву представника Приватного підприємства "Будмонтаж" від 04.05.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат та дослідивши надані позивачем в її обґрунтування докази, господарський суд приймає до уваги вищенаведене та таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві та заяві від 04.05.2023 про ухвалення додаткового рішення позивач просив стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн.

Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- представником позивача зроблено заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів;

- докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подані в межах строку, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги №1047030 від 24.02.2023, виданий адвокату Кузьміну Д.Л. (а.с.24).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З поданих документів судом встановлено, що 22.02.2023 між фізичною особою-підприємцем Кузьміним Д.Л. (виконавець) та Приватним підприємством "Будмонтаж" (замовник) було укладено договір №22.02/23-1 про надання юридичних послуг (далі - договір ) (а.с.79-80).

Пунктом 1.1 договору сторони передбачили, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику юридичні послуги з підготовки та подачу позовної заяви та супровід її в суді щодо стягнення заборгованості з АТ "Укртелеком".

За умовами пункту 3.1 договору, сторони домовились, що вартість послуг Виконавця за цим Договором становить 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

Відповідно до пункту 3.2. договору, оплата послуг Виконавця здійснюється таким чином:

- 10 000 грн (десять тисяч гривень) шляхом передоплати до подання позову;

- 10 000 грн (десять тисяч гривень) сплачується після ухвалення судового рішення.

Відповідно до пункту 4.1 договору, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2023 року.

Договір підписаний сторонами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Судом враховується, що відповідач у запереченнях щодо заяви про стягнення адвокатських витрат по справі №118/20 від 12.05.2023 зазначив, що вартість послуг є суттєво завищеною. Вказав, що сама позовна заява щодо суті позову складається з однієї сторінки тексту і фактично предмет та обставини позову є майже безспірні та незаперечні, а саме виконані роботи зі сторони позивача і відповідачем підписано акт виконаних робіт. Доводить, що розрахунок штрафних санкцій по справі також є нескладним та об`ємним, так як рахується по існуючим формулам, а роз`яснення адвоката позивача щодо підсудності є зайвим так як цей факт не викликав заперечень зі сторони відповідача так само як і факт щодо належного відповідача, який також не викликав у Відповідача ніяких заперечень, тому у викладення письмово в позові цих фактів зі сторони адвоката позивача є зайвим. Пояснює, що по даній справі було проведено 3 судових засідання, одне з яких не відбулося за клопотанням відповідача і адвокат позивача не приймав належної повноцінної участі в судовому засіданні; на друге судове засідання відповідач надав документ, що підтвердив сплату відповідачем в добровільному порядку суму основного боргу та подав клопотання щодо зменшення суми штрафних санкцій, на яке в свою чергу адвокатом позивача не було подано ніяких письмових заперечень або пояснень, а судом був наданий час відповідачу для подачі доказів щодо заявленого клопотання; на третьому судовому засідання було винесено рішення суду щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій. Вказує, що адвокатом позивача по справі крім складення позовної заяви не подано по справі жодного письмового клопотання, пояснення, заперечення. Зазначає, що сума судових витрат майже дорівнює сумі основного боргу, заявленого в позовній заяві. Зважаючи на вказане, відповідач вважає, що сума коштів на правничу допомогу адвоката позивача завищена.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У ч.2. ст.126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Господарський суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).

Крім того у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Таким чином, подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Кузьміним Д.Л. професійної правничої допомоги ПП "Будмонтаж" у справі №906/305/23.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд враховує, що правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, не вимагають тривалого консультування та вивчення матеріалів, а підготовка та оформлення позовної заяви, включає в себе в тому числі і правовий аналіз наданих документів, які не є значними за обсягом.

На переконання суду, заявлені позивачем витрати на правову допомогу у даній справі не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору в розумінні ст. ст. 126 та 129 ГПК України, з урахуванням вище встановлених обставин, а також ціни позову, оскільки дана справа не є складною; предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду, що складається основного боргу, пені, річних та інфляційних втрат; розрахунок пені, річних та інфляційних втрат не є складним і як наслідок, підготовка справи не потребувала пошуку та вивчення адвокатом позивача значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу та зусиль. Судом враховується, що судова практика з даної категорії спорів є сталою, а розрахунок штрафних санкцій по справі не є складним та об`ємним, так як обраховується по існуючим формулам та розраховується лише за один період. Також суд приймає до уваги, що судові засідання у даній справі були нетривалими за часом, який адвокат витратив приймаючи участь в цих судових засіданнях.

При цьому суд також зазначає, що представнику позивача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно потребувалось небагато часу на опрацювання матеріалів справи, аналіз чинного законодавства з урахуванням предмета спору та предмета доказування - стягнення заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, підготовку до судових засідань і процесуальних документів.

Отже, на думку суду, вартість заявлених у даній справі послуг є завищеною.

Поряд з цим слід врахувати, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 58 377,82грн (боргу, пені, річних, інфляційних). Враховуючи, що сума основного боргу складає 42 831,60грн, яку відповідачем було сплачено добровільно під час судового розгляду, то залишок заявлених позовних вимог становив 15 546,22грн. Водночас позивачем заявлено про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн, що перевищує суму залишку заявлених до стягнення сум.

Згідно з пунктом 3.2. договору, оплата послуг Виконавця здійснюється таким чином:

- 10 000 грн (десять тисяч гривень) шляхом передоплати до подання позову;

- 10 000 грн (десять тисяч гривень) сплачується після ухвалення судового рішення.

Факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується платіжною інструкцією №2778 від 23.02.2023 на суму 10 000,00грн (а.с.78).

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши та оцінивши обґрунтованість заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи подане відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованими, пов`язаними з розглядом даної справи та співмірними із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00грн. Зазначену суму витрат суд покладає на відповідача. Витрати на оплату правничої допомоги позивачем у розмірі 10 000,00грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Приватного підприємства "Будмонтаж" від 04.05.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18; ідентифікаційний код 21560766) на користь Приватного підприємства "Будмонтаж" (12401, Житомирська область, Житомирський район, с. Вереси, вул. Будівельників, буд. 23; ідентифікаційний код 30350695): 10 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні з Акціонерного товариства "Укртелеком" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 23.05.23

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек.)

3 - відповідачу (рек.).