ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/388/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (вул. Сагайдачного Петра, 25, літ. Б, офіс 5, м. Київ, 04070)

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080)

про стягнення 413000,94 грн,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 413000,94 грн, з яких: 375621,22 грн основного боргу; 31822,58 грн інфляційних втрат; 5557,14 грн 3 % річних.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору на закупівлю природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 11.04.2019 № 11-04 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем на об`єкт відповідача природного газу у період лютий-березень 2020 року. У позовній заяві позивач вказує, що обставини щодо обсягу та вартості спожитого відповідачем у спірному періоді природного газу встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 24.10.2020 у справі № 916/2073/20, яке набрало законної сили.

12.04.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 69-76, т.1), в якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставину порушення позивачем строків для направлення відповідачу актів приймання-передачі природного газу, спожитого у спірному періоді, при цьому відповідач наголошує, що він є органом, який фінансується з державного бюджету, в же час у Головного управління Національної поліції в Одеській області не можуть бути бюджетних асигнувань у 2022 2023 роках на виконання зобов`язань за договором 2019 року. Також відповідач просить суд поновити йому строк для подання відзиву на позовну заяву, посилаюся на неможливість здійснення його підготовки у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, враховуючи чисельні повітряні тривоги, які оголошуються у м. Одесі, під час яких працівники Управління перебувають в укриттях.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/388/23; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Обставини справи

11.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (споживач) був укладений договір на закупівлю природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) № 11/04 (а.с. 17-22, т.1; далі договір), згідно з п. 2.1. якого постачальник постачає споживачеві наступний предмет закупівлі: природний газ за кодом ДК 021:2015 CPV 09120000-6 газове паливо (далі газ) в обсягах і порядку, передбачених договором, для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.6. договору обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі природного газу (далі акт), що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку, вказаного у п. 2.4. даного договору.

Згідно з п. 3.7. договору постачальник до 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надає споживачу два примірники оригіналу акту наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником газорозподільного підприємства, погоджені постачальником та скріплені печатками.

За умовами п. 3.8. договору споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача (при наявності) або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства. До вирішення спірних питань обсяг спожитого природного газу та сума для оплати наданих послуг з постачання природного газу установлюються відповідно до даних газорозподільного підприємства.

Відповідно до п. 3.9. договору акти прийому-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з п. 4.3. договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 4.5., 4.6. договору обсяг спожитого природного газу визначається за допомогою комерційних вузлів обліку. На підставі результатів вимірювання комерційних вузлів обліку складаються місячні акти прийому-передачі природного газу.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Ціна на природний газ у розрахунковий період визначається відповідно до обраного споживачем порядку оплати природного газу, передбаченого п. 5.5. цього договору.

За змістом підп. 5.1.2. п. 5.1. договору ціна за природний газ може змінюватись і є обов`язковою для сторін з дати вступу її в дію і оприлюднення постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно до п. 5.4. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 10:00 години першого дня місяця до 10:00 години першого дня наступного місяця включно.

Згідно з п. 5.5. договору сторони домовились встановити наступний порядок оплати: протягом місця поставки газу та / або після закінчення місяця поставки газу. Споживач здійснює розрахунок шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок постачальника 100 % вартості фактичних обсягів газу на підставі рахунку-фактури / рахунку та акту приймання-передачі газу. У випадку не оплати вартості спожитого у розрахунковому періоді природного газу, споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку-фактури та акту приймання-передачі природного газу.

За умовами підп. 6.3.2. п. 6.3. договору споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість послуг згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 11.1. договору він набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31 грудня 2019 року, а у частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення.

Згідно з п. 11.3. договору кожна сторона має право припинити дію договору достроково, якщо вона виконала перед іншою стороною свої зобов`язання за договором та при умові отримання іншою стороною письмового повідомлення про припинення дії договору за 30 календарних днів до початку місяця поставки природного газу.

Пунктом 11.4. договору передбачено, що одностороння відмова сторін від виконання умов договору або одностороння зміна його умов не допускається.

26.12.2019 між сторонами була укладена додаткова угоду № 2 до договору (а.с.23, т.1), згідно з якою сторони погодили, зокрема, внести зміни до п. 11.1. договору розділу ХІ «Строк дії договору та інші умови» та викласти його в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 березня 2020 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання». Пунктом 3 додаткової угоди визначено, що вартість природного газу в січні березні 2020 року може змінюватись у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Як вбачається з матеріалів справи та даних КП «Діловодство спеціалізованого суду», у липні 2020 року позивач звертався до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення з останнього суми боргу за поставлений по договору природний газ у період січень березень 2020 року. Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2020 у справі № 916/2073/20 (а.с. 29-32, т.1), яке залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 (а.с. 33-38, т.1), позивачу у задоволенні позову було відмовлено.

Так, судовими рішеннями у справі № 916/2073/20 за участю позивача та відповідача було встановлено, зокрема, що:

- сторонами визнається, що в січні березні 2020 року ТОВ ,,УКР ГАЗ РЕСУРС поставлено ГУ Нацполіції в Одеській області природний газ: в січні 73,838 тис. куб. м, в лютому 53,481 тис. куб. м, в березні 47,487 тис. куб. м., отже ця обставина є встановленою. Такі дані зазначені в актах приймання-передачі газу за січень-березень 2020 року;

- відповідно до інформації з офіційного сайту ТОВ ,,УКР ГАЗ РЕСУРС (https://ukrgasresource.com/) вартість природного газу становила: у січні 2020 року - 7200 грн, у лютому 2020 року - 5900 грн, у березні 2020 року - 5300 грн, про що і зазначав відповідач, заперечуючи проти позову у заявах по суті справи.

Як вбачається зі змісту судових рішень у справі № 916/2073/20, відмовляючи позивачу у задоволенні позову суд виходив з того, що всупереч умовам договору, ігноруючи вартість газу, вказану на власному офіційному веб-сайті http://ukrgasresource.com/, постачальником направлено споживачу акти прийому-передачі природного газу виходячи з ціни природного газу 6563,60 грн без ПДВ за 1000 куб. м. Враховуючи викладене, у справі № 916/2073/20 суд дійшов висновку, що споживач цілком правомірно відмовився від підписання актів прийому-передачі природного газу за січень березень 2020 року, оскільки в них міститься ціна газу, яка суперечить досягнутим сторонами домовленостям. При цьому, у судових рішеннях позивачу було роз`яснено, що він не позбавлений права оформити нові акти прийому-передачі природного газу за січень березень 2020 року, в яких усунути допущені раніше помилки та надіслати їх Управлінню, а у випадку відмови останнього від оплати актів, суд відзначив, що спір може бути переданий на вирішення господарського суду.

Так, позивачем були складені акти приймання-передачі природного газу: № УГР00000343 на суму 315538,11 грн за спожитий відповідачем у лютому 2020 року природний газ у обсязі 53,481 тис. куб. м. за ціною 5900,00 грн з ПДВ за 1000 куб. м. (а.с. 23-зворотна сторінка, т.1); № УГР00000631 на суму 251681,29 грн за спожитий відповідачем у березні 2020 року природний газ у обсязі 47,487 тис. куб. м. за ціною 5300,00 грн з ПДВ за 1000 куб.м (а.с. 24, т.1). На підтвердження обставини надсилання цих актів відповідачу засобами поштового зв`язку 13.07.2022 позивачем було долучено до матеріалів справи відповідний супровідний лист від 13.07.2022 за вих. № 140-Ю1 з описом вкладення (а.с. 24-25, т.1), при цьому відповідачем обставина отримання цього листа та актів від позивача не заперечена. Так, у листі позивач просив відповідача підписати акти та один примірник повернути позивачу, а також відповідно до ст. 530 ЦК України оплатити вартість спожитого природного газу, зокрема у лютому-березні 2020 року, у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Вищевказані акти позивач повторно направив відповідачу разом з листом від 01.08.2022 № 163-Ю1, в якому знов вимагав погасити борг у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (а.с. 26-28, т.1).

В матеріалах справи відсутні підписані відповідачем вищевказані акти приймання-передачі природного газу, а також докази щодо заявлення відповідачем мотивованої відмови від підписання цих актів.

Оскільки відповідач не задовольнив вищевказані вимоги позивача, останній звернувся до суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи. Так, у цій справі позивач заявив до стягнення з відповідача основний борг у загальному розмірі 375621,22 грн, що рахується за період лютий-березень 2020 року, враховуючи здійснену відповідачем часткову переплату за договором на суму 191598,18 грн, що відповідачем не спростовано. Крім цього, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 31822,58 грн інфляційних втрат (за період серпень 2022 року січень 2023 року); 5557,14 грн 3 % річних (за період з 01.08.2022 по 27.01.2023) (а.с.17, т.1).

Відповідачем контррозрахунку, а також доказів здійснення іншої оплати у спірних правовідносинах, суду не подано.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила), постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з п. 11, 12 Правил розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Пунктом 20 Правил визначено, що споживач зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позиція суду

Як встановлено судом, під час дії договору позивачем було поставлено, а відповідачем спожито природний газ у лютому 2020 року у обсязі 53,481 тис. куб. м. та у березні 2020 року у обсязі 47,487 тис. куб. м. Ці обставини встановлені судовими рішеннями у справі №916/2073/20 за участі сторін цієї справи та не заперечуються відповідачем. Приймаючи до уваги, що між сторонами існував спір щодо вартості газу, спожитого відповідачем у спірному періоді, позивач вирішення цього спору передав на розгляд суду. Так, судами у справі № 916/2073/20, зокрема, було встановлено, що позивач у направлених відповідачу актах, які є підставою для остаточного розрахунку між сторонами, вказав вартість газу, яка не відповідала договору та з цих підстав суд відмовив позивачу у задоволенні позову, вказавши про правомірність відмови відповідача від погодження цих актів. Далі позивачем було оформлено нові акти, в яких останній вартість газу вказав у розмірі, що відповідає договору та встановлена судами у справі № 916/2073/20. Оскільки відповідач знову не погодив акти позивача та не сплатив вартість спожитого природного газу позивач звернувся до суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи.

Під час розгляду цієї справи відповідач не заперечив обставини споживання природного газу у спірному періоді у обсязі, що вказана позивачем в актах № УГР00000343 та № УГР00000631, а заперечення відповідача зводяться лише до того, що позивач ці акти направив відповідачу після закінчення строку дії договору, а отже у відповідача, як органу, що фінансується з державного бюджету, відсутні асигнування на погашення спірної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлений до стягнення з відповідача основний борг у сумі 375621,22 грн, адже поставка газу на спірну суму була здійснена в період дії договору, відповідачем обставина споживання газу на цю суму не заперечена, при цьому договором встановлено, що в частині оплати за надані послуги він діє до повного виконання цих зобов`язань. Між цим, оскільки належним чином оформлені акти, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, позивачем були направлені у липні 2022 року, суд дійшов висновку, що визначені договором строки оплати (не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим) не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, а тому позивач правомірно вимагав від відповідача здійснення оплати відповідно до ст. 530 ЦК України.

При цьому, з урахуванням заперечень відповідача, суд відзначає, що у постанові від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Також ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Приймаючи до уваги, що бездіяльність відповідача у виді несплати коштів за спожитий у спірному періоді природний газ суперечить вищевказаним нормам права, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.08.2022 по 27.01.2023. При перевірці здійсненого позивачем розрахунку (а.с. 17, т.1), судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат є частково невірним, що обумовлено, зокрема, допущенням помилки при визначені індексу інфляції, встановленого у січні 2023 року, у зв`язку з чим судом було здійснено власний розрахунок, за результатом якого встановлено, що вірною сумою інфляційних, яка підлягає стягненню з відповідача, є 29811,50 грн. Між цим, здійснений позивачем розрахунок 3% річних судом визнається вірним та обґрунтованим.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» до Головного управління Національної поліції в Одеській області слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 375621,22 грн, інфляційні втрати в сумі 29811,50 грн та 3% річних в сумі 5557,14 грн.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог позивача, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути 6164,84 грн судового збору.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Так, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, позивач на виконання вимог ст.162 ГПК України повідомив суду, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі становлять 13750,00 грн. Щодо стягнення цієї суми витрат з відповідача позивач заявив у прохальній частині позову.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 41-зворотна сторінка 42, т.1), 20.05.2019 між позивачем (клієнт) та адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № 13/5 строком дії до 31.12.2019 року, з можливістю автоматичної пролонгації.

До вищевказаного договору між позивачем та адвокатом 02.01.2023 була укладена додаткова угода № 1/23 (а.с. 43, т.1), якою останні погодили, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському проваджені у справі по стягненню заборгованості з ГУНП в Одеській області перед клієнтом, яка утворилась на дату укладання цієї додаткової угоди або на дату прийняття рішення судом.

Відповідно до п. 1.3. додаткової угоди № 1/23 адвокат надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у зазначеному в п. 1.1. господарському проваджені; ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати ГУНП в Одеській області заборгованості, яка утворилась на дату укладання цієї додаткової угоди; підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області та всіх інших необхідних документів і матеріалів, що будуть необхідними підчас розгляду господарської справи; надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами.

За умовами п. 2.1.-2.6. додаткової угоди № 1/23 сторони погоджують розмір погодинної ставки адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 2500,00 грн за 1 (одну) годину. Гонорар складається з суми вартості наданої правової / правничої допомоги. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг. Клієнт сплачує гонорар протягом 150 днів з моменту підписання акту наданих послуг. Гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок адвоката.

Як зазначено у детальному описі наданої професійної правничої допомоги, складеному адвокатом (а.с. 43-зворотна сторінка, т.1), всього адвокатом при наданні позивачу правової допомоги у цій справі було витрачено 5,5 годин часу, вартість яких становить 13750,00 грн. Так, 27.01.2023 між позивачем та адвокатом був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № 1/1/23 (а.с. 44, т.1), в якому останні погодили надання адвокатом в межах цієї справи таких послуг та їх вартість:

- ознайомлення адвокатом Невструєвим Л.Б. із документами щодо несплати ГУНП в Одеській області заборгованості за поставлену електричну енергію (копія договору постачання природного газу № 11-04 від 11.04.2019; копія додаткової угоди № 2 від 26.12.2019 до договору N9 11-04 від 11.04.2019; копія акту прийому-передачі природного газу №УГР00000343 за лютий 2020 року; копія акту прийому-передачі природного газу №УГР00000631 за березень 2020 року; копія листа ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» №140-101 від 13.07.2022; копія листа ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» №163-101 від 01.08.2022; копія рішення Господарського суду Одеської області №916/2073/20 від 24.11.2020; копія постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду № 916/2073/20 від 22.04.2021; копія ухвали Верховного суду № 916/2073/20). Кількість годин витрачених адвокатом 1,5 години, вартість послуг становить 3750,00 грн;

- підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області адвокатом Невструєвим Л.Б. (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання, підписання позову та оформлення усіх додатків до позову). Кількість годин витрачених адвокатом 4 години, вартість послуг становить 10000,00 грн.

Вищевказаним актом між позивачем та адвокатом погоджено, що загальна вартість послуг професійної правничої допомоги, наданій в рамках справи про стягнення ГУНП в Одеській області, становить 13000,00 грн.

На підтвердження обставини наявності у Невструєва Л.Б. статусу адвоката до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 23.12.2010 № 4409/10 (а.с. 44-зворотна сторінка, т.1).

Проаналізувавши зміст вищевказаного акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та детального опису наданої професійної правничої допомоги, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру та є такими, що підтверджуються матеріалами справи, а отже враховуючи відсутність в матеріалах справи клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги, суд не вбачає наявності підстав для відмови або зменшення розміру витрат, заявлених позивачем.

З врахуванням вищевказаного та приймаючи до уваги, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» судом задоволено частково, витрати позивача на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 13683,05 грн.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (вул. Сагайдачного Петра, 25, літ. Б, офіс 5, м. Київ, 04070, ) борг в сумі 375621 /триста сімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять одну/грн 22 коп, інфляційні втрати в сумі 29811 /двадцять дев`ять тисяч вісімсот одинадцять/грн 50 коп, 3% річних в сумі 5557 /п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім/грн 14 коп, судовий збір в сумі 6164 /шість тисяч сто шістдесят чотири/грн 84 коп та витрати на правничу допомогу в сумі 13683 /тринадцять тисяч шістсот вісімдесят три/грн 05 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16 травня 2023 р.

Суддя Д.О. Бездоля