ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

"10" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/140/23

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» (вх. № 2-590/23 від 01.05.2023р.) про розподіл судових витрат у справі № 916/140/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» (65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Піонерна, буд. 7; )

до відповідача: Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль № 2» (65490, Одеська обл., Одеський район, м. Теплодар; )

про стягнення 1 542 034,91 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Дударенко С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду перебувала справа № 916/140/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» до Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль № 2» про стягнення 1 542 034,91 грн.

Рішенням від 20.04.2023 позов задоволено та стягнуто з Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль № 2» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» 1 000 000,00 грн основного боргу, 452 199,07 грн інфляційних нарахувань, 89 835,84 грн 3% річних, 23 130,52 грн витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

01.05.2023 за вх. № 2-590/23 до суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат, в якій позивач просив стягнути з відповідача 139 815,72 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача підтверджує наступними доказами: 1) договором про юридичні послуги № 1983-22 від 13.12.2022 (загальні умови); 2) договором про юридичні послуги № 1983-22-2 від 19.12.2022 (спеціальні умови); рахунком № 1032 від 19.12.2022; платіжною інструкцією № 604 від 19.01.2023; актом приймання виконаної роботи від 24.04.2023; детальним описом робіт, виконаних адвокатом, від 24.04.2023.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача, серед іншого, посилається на постанову Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 910/3419/20, в якій зазначено, що відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою від 02.05.2023 призначено судове засідання для розгляду заяви про розподіл судових витрат на 10.05.2023.

09.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд заяви без його участі.

10.05.2023 відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, де, серед іншого, звернув увагу, що позивач до закінчення судових дебатів не зробив заяву про намір подати докази понесення витрат на правничу допомогу, а також зазначив, що стягнення судових витрат на заявлену позивачем суму є несправедливим. Просив зменшити розмір цих витрат до 5 000,00 грн.

10.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» про розподіл судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд відзначає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 1-3 ст. 124 ГПК України).

Частинами 1, 2 ст. 161 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Так, у позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 23 130,53 грн судового збору та 140 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Вказані норми є імперативними та передбачають порядок подання відповідних доказів.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Слід зазначити, що справа розглядалася у порядку загального позовного провадження, провадження у справі відкрито ухвалою від 30.01.2023, а протокольною ухвалою від 23.03.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.04.2023.

Між тим, як з`ясовано судом, ні на стадії підготовчого провадження, ні під час розгляду справи по суті представником позивача до судових дебатів не було подано докази понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, представником позивача також не було дотримано імперативний процесуальних припис щодо надання до суду відповідної заяви (в усній або письмовій формі) про намір подати докази понесення позивачем витрат на правову допомогу до стадії судових дебатів.

Отже, суд встановив, що позивач не виконав вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо подання заяви до закінчення судових дебатів про те, що докази понесення судових витрат ним буде подано протягом 5 днів після прийняття рішення суду.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом, або призначеного судом строку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

Суд наголошує, що згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 139 815,72 грн у справі № 916/140/23 відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення у даній справі.

Щодо посилань представника позивача на постанову Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 910/3419/20 суд зазначає наступне.

У п. п. 47, 48 постанови вказано:

« 47.Водночас колегія суддів зазначає, що неподання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору, не позбавляє права подати до суду докази на підтвердження розміру понесених витрат в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 129 ГПК України, відповідно до якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

48.Таким чином, відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.».

Зі змісту додаткової постанови випливає, що у даній справі сторона, яка програла спір у касаційній інстанції, заперечує стягнення з неї витрат на правову допомогу, так як, серед іншого, вважає, що її опонентом недотримано вимог статей 123 - 126, 129 Господарського процесуального кодексу України щодо надання попереднього розрахунку судових витрат та подання до закінчення судових дебатів доказів судових витрат.

Розглядаючи у справі № 910/3419/20 клопотання сторони про стягнення витрат на правничу допомогу, Верховних Суд дійшов висновку, що аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Вказане право може бути реалізовано, зокрема у випадку, коли ненадання попереднього розрахунку судових витрат порушить принцип змагальності сторін та позбавить іншу сторону надати в строки, встановлені ГПК України, свої міркування, спростування, заперечення щодо розміру витрат, чого у спірних правовідносинах Судом не встановлено (п. п. 45, 46 вказаної постанови).

Крім того, Верховний Суд також висловив правову позицію, згідно якої у зв`язку з тим, що розгляд справи у касаційній інстанції не передбачає проведення судових дебатів, клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що здійснено до закінчення проведення судового засідання, є таким, що не порушує вимоги частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (п. 51 постанови).

Отже, в рамках справи № 910/3419/20 у касаційній інстанції відповідач заявив клопотання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу до закінчення судового засідання, що Верховний Суд визнав правомірним та таким, що не суперечить ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, до посилань представника позивача на додаткову постанову Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 910/3419/20 суд відноситься критично, так як правові висновки щодо процесуальних питань розподілу судових витрат на правничу допомогу, викладені Верховним Судом у зазначеній постанові, не стосуються процесуальних правовідносин, які виникли у справі № 916/140/23.

Керуючись ст. ст. 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» в прийнятті додаткового рішення у справі № 916/140/23.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вступну та резолютивну частини ухвали оголошено у судовому засіданні 10 травня 2023 р. Повний текст ухвали складено та підписано 15 травня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков