ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023м. ДніпроСправа № 904/4319/22

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг

до Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 1 425 322, 56 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Маркіна Т.М.

Представники:

від позивача: Демченко А.Г.;

від відповідача: Булгаков В.С.

ПРОЦЕДУРА

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" в якій просить суд стягнути заборгованість за договором № 732/412/1 від 01.11.2011 у розмірі 1 425 322, 56 грн, яка складається з основного боргу - 1 162 164, 30 грн, 3% річних - 30 549, 18 грн, інфляційних збитків - 232 609, 08 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 16.01.2023.

Ухвалою суду від 16.01.2023 підготовче засідання відкладено до 14.02.2023.

13.02.2023 від Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою суду від 14.02.2023 підготовче засідання відкладено до 14.03.2023.

16.02.2023.відповідач надав відзив на позовну заяву.

07.03.2023 позивач надав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.03.2023 задоволено клопотання Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою додатку EasyCon.

13.03.2023 позивач надав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13.03.2023 в задоволенні клопотання Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні на 11.04.2023.

Ухвалою від 11.04.2022 розгляд справи відкладено на 16.05.2023.

24.04.2023 від Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" надійшли пояснення.

10.05.2023 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 15.05.2023 виправлено описку, допущену в тексті ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі № 904/4319/22. Викладено перше речення резолютивної частини ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі № 904/4319/22 в наступній редакції: "Розгляд справи відкласти на 16.05.2023 о 12:20".

В ході судового засідання 16.05.2023 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 16.05.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу теплової енергії № 732/412/1 від 01.11.2011 в частині своєчасного розрахунку за поставлену позивачем теплову енергію.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та в інших заявах по суті

Відповідач визнає позовні вимоги в частині основного боргу.

ДПД «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» зазначає, що після відкриття провадження у справі здійснив часткову оплату у розмірі 500 000 грн.

Також, в обґрунтування настання наслідків несплати заборгованості відповідач посилається на форс-мажорні обставини, а саме запровадження військового стану на території України.

Крім того, відповідач звертає увагу, що підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, ДПП «КПВП» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки І безпеки держави та створено з метою отримання відповідного прибутку за рахунок виробничої та підприємницької діяльності із: забезпечення перекидання води у маловодні регіони каналами та водогонами..., яка в подальшому очищується та готується КП «Кривбасводоканал» для забезпечення централізованим питним водопостачанням населення м. Кривий Ріг.

Протоколом № 2 наради під керівництвом начальника військової адміністрації м. Кривого Рогу Олександра Вілкула від 27.02.2022 зобов`язано ДПП «КПВП» не допускати зниження рівня Південного водосховища на рівні не нижче 96, 6.

Таким чином, на виконання вказаного завдання військової адміністрації у підприємства різко збільшилося споживання електричної енергії та, відповідно, і зросла заборгованість за енергоносії, яка на сьогодні складає понад 86 млн. грн. Станом на сьогодні НЕК «Укренерго» звернулося до господарського суду із позовом про стягнення з нашого підприємства боргу за небаланси електричної енергії у розмірі понад 32 млн грн, який виник у зв`язку із виконанням завдання військової адміністрації щодо підтримання рівня водосховища.

ДПД «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» також просить суд відмовити у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних та розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ГІІДТВЕРДЖУТЬ

Між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі позивач, постачальник) та Державним промисловим підприємством «Кривбаспромводопостачання» (далі відповідач, споживач) було укладено Договір № 732/412/1 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 01.11.2011 / 23.11.2011 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором.

Постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об`єкти, вказані в таблиці № 2 згідно із встановленим планом теплопостачання з 01 листопада 2011 року по 01 листопада 2012 року (таблиця № 1 та № 2, акт меж розподілу як невід`ємні частини договору). Оплата здійснюється з моменту вказаного періоду дії договору (пункт 1.3 договору).

В таблиці № 2 зазначено, що об`єктом теплоспоживання є комплекс нежитлових приміщень - адміністративної будівлі, гаражу, приміщення майстерні, насосна станція, прохідна та хлораторна, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15 А.

Згідно з пунктом 2.1 договору облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Щомісячна сума оплати за договором коригується з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості діб та годин надання послуг (ппункт 2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що Оплата за відпущену теплову енергію проводиться «Споживачем» щомісяця, самостійно в формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку «Постачальник» має право без додаткового попередження припинити повністю або частково обмежити подачу теплової енергії.

Цей договір діє з 01 листопада 2011 року по 01 листопада 2012 року та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та при відсутності заборгованості споживача договір може бути розірваним. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (пункт 6.1 договору).

Доказів припинення договору поставки № 732/412/1 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 01.11.2011/23.11.2011 сторонами не надано.

Позивачем та відповідачем складено акти про подачу теплової енергії № 138 від 09.11.2020, № 97 від 08.11.2021.

Тарифи на послуги теплопостачання передбачені:

- за період з 10.09.2020 по 30.11.2020 тариф за 1 Гкал 1 502, 30 грн (згідно постанови НКРЕКП № 1672 від 09.09.2020 для потреб інших споживачів);

- за період з 01.12.2020 по 24.10.2021 тариф за 1 Гкал 1 814, 34 грн (згідно постанови НКРЕКП № 1672 від 09.09.2020 для потреб інших споживачів);

- за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 1 Гкал 5 065, 99 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 № 530 п. 1.1.2 для потреб категорії «інших споживачі» КПТМ «Криворіжтепломережа).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію в період з 01.12.2020 по 31.03.2022, що підтверджується наданими у справу актами прийому-передачі теплової енергії.

Позивачем виставлені на оплату відповідачеві наступні рахунки-фактури:

- № 732 від 31.12.2020 на суму 73 303, 44 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 31.01.2021 на суму 142 974, 09 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 28.02.2021 на суму 230 080, 56 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 31.03.2021 на суму 65 679, 12 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 30.04.2021 на суму 312 324, 60 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 08.12.2021 на суму 484 428, 07 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 31.12.2021 на суму 670 299, 96 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 31.01.2022 на суму 928 481, 70 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 28.02.2022 на суму 1 026 446, 79 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 31.03.2022 на суму 1 164 550, 78 грн разом з ПДВ;

- № 732 від 30.04.2022 на суму 1 162 164, 30 грн разом з ПДВ.

Відповідач за надані послуги з теплопостачання не розрахувався, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованості у розмірі 1 162 164, 30 грн, що і стало причиною виникнення спору. Крім суми основного боргу в розмірі 1 162 164, 30 грн, позивач просить суд стягнути 3% річних у розмірі 30 549, 18 грн та інфляційні втрати у розмірі 232 609, 08 грн.

На момент винесення рішення, відповідачем було частково оплачено заборгованість у розмірі 500 000 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить: 1 225 322, 56 грн, з яких: 662 164, 30 грн - сума основного боргу, 30 549, 18 грн 3 % річних та 232 609, 08 грн інфляційні втрати.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини поставки теплової енергії.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару у розмірі 1 162 164, 30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання» здійснено часткову оплату відповідно до платіжних доручень № 179 від 31.03.2023 на суму 50 000 грн, № 32590 від 08.02.2023 на суму 23 303, 44 грн, № 32597 від 08.02.2023 на суму 26 696, 56 грн, № 32710 від 28.02.2023 на суму 7 025, 91 грн, № 32709 від 28.02.2023 на суму 42 974, 09 грн, № 32710 від 28.02.2023 на суму 7 025, 91 грн, № 32783 від 07.03.2023 на суму 50 000 грн, № 32953 від 30.03.2023 на суму 30 080, 56 грн, № 32954 від 30.03.2023 на суму 19 919, 44 грн, № 33039 від 10.04.2023 на суму 4 240, 32 грн, № 33040 від 10.04.2023 на суму 45 759, 68 грн, № 33092 від 19.04.2023 на суму 12 324, 60 грн, № 33094 від 19.04.2023 на суму 87 675, 40 грн, № 33268 від 09.05.2023 на суму 15 571, 93 грн, № 33269 від 09.05.2023 на суму 84 428, 07 грн, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 500 000 грн підлягають закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості підлягають задоволенню в розмірі 662 164, 30 грн.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані нормами статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в загальній сумі 232 609, 08 грн грн розраховані за період із лютого по вересень 2022 року із заборгованості за товар з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

Дослідивши наданий розрахунок інфляційних втрат, правових підстав для їх зменшення, з урахуванням меж позовних вимог, судом не встановлено.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у загальній сумі 30 549, 18 грн розраховані за загальний період з 21.01.2021 по 18.10.2022.

Перевіркою розрахунку 3% річних встановлено, що він здійснений правильно.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 232 609, 08 грн та 3% річних у розмірі 30 549, 18 грн.

Щодо зменшення/звільнення від нарахування інфляційних втрат та 3 % річних

Суд зазначає, що інфляційні втрати та 3 % річних не є штрафною санкцією, отже обставини, які зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку компенсувати позивачу розмір інфляційних втрат.

Вирішуючи спір про наявність підстав для звільнення від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, в період дії форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України), слід враховувати таке.

За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Водночас згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нараховані інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові.

При цьому статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, тоді як норми статті 625 ЦК України, які визначають відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених статтею 625 ЦК України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1195гс16 (№ 9/5014/969/2012(5/65/2011) (див. постанову ВСУ від 12.04.2017 у справі № 913/869/14).

Слід також враховувати, що сторони, укладаючи договір погодили всі його істотні умови, в тому числі ціну, штрафні санкції, строки оплати товару. Відтак відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про звільнення його від нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо заяви про розстрочення виконання рішення

За приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, обов`язковою умовою надання розстрочення виконання судового рішення, є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що негайне виконання судового рішення паралізує фінансово-господарську діяльність ДПП «Кривбаспромводопостачання», що у свою чергу, призведе до порушення виконання графіку платежів за електричну енергію, до неможливості часткового погашення податкового боргу та порушення строків виплати заробітної плати працівникам. Виконання рішення в примусовому порядку ще більше ускладнить фінансовий стан підприємства: арешт рахунків, сплата виконавчого збору і як наслідок, неможливість сплати кредиторської заборгованості контрагентам.

Крім того, відповідачем (заявником) до матеріалів справи подано докази, які свідчать про часткове погашення заборгованості під час розгляду справи на суму 500 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 179 від 31.03.2023 на суму 50 000 грн, № 32590 від 08.02.2023 на суму 23 303, 44 грн, № 32597 від 08.02.2023 на суму 26 696, 56 грн, № 32710 від 28.02.2023 на суму 7 025, 91 грн, № 32709 від 28.02.2023 на суму 42 974, 09 грн, № 32710 від 28.02.2023 на суму 7 025, 91 грн, № 32783 від 07.03.2023 на суму 50 000 грн, № 32953 від 30.03.2023 на суму 30 080, 56 грн, № 32954 від 30.03.2023 на суму 19 919, 44 грн, № 33039 від 10.04.2023 на суму 4 240, 32 грн, № 33040 від 10.04.2023 на суму 45 759, 68 грн, № 33092 від 19.04.2023 на суму 12 324, 60 грн, № 33094 від 19.04.2023 на суму 87 675, 40 грн, № 33268 від 09.05.2023 на суму 15 571, 93 грн, № 33269 від 09.05.2023 на суму 84 428, 07 грн.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Так, даний спір виник з вини відповідача, однак останній фактично визнав борг, але у зв`язку із складним економічним станом підприємства не має можливості погасити його одним платежем після набрання рішенням законної сили.

На думку суду, відповідачем подано достатньо доказів, які підтверджують складну фінансову ситуацію на підприємстві.

За перелічених обставин, які знайшли своє відображення в документах, що містяться в матеріалах справи, а також враховуючи часткове виконання відповідачем у добровільному порядку зобов`язання за договором, суд вважає за можливе частково задовольнити вказану заяву.

В тому числі підлягає розстроченню рівними частинами на 6 місяців по 156 331, 03 грн за наступним графіком:

- до 30.06.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.07.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.08.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.09.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.10.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.11.2023 у сумі 156 331, 03 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Позивачем при зверненні до суду за сумою його майнових вимог сплачено судовий у розмірі 21 379, 84 грн.

Згідно частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому судовий збір за подання позову у розмірі 12 663, 61 грн слід покласти на Державне промислове підприємство "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ".

Згідно з положеннями частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тож, з огляду на визнання відповідачем до початку розгляду справи по суті позову в частині суми основного боргу, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету судового збору в розмірі 8 716, 23 грн, що становить 50% від суми сплаченого ним судового збору за позовною вимогою про стягнення з відповідача суми основного боргу.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення з Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" основного боргу у розмірі 200 000 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, буд. 15-А; ідентифікаційний код 00191017) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9; ідентифікаційний код 03342184) суму основного боргу в розмірі 662 164, 30 грн, 3 % річних у розмірі 30 549, 18 грн, інфляційні втрати у розмірі 232 609, 08 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 663, 61 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9; ідентифікаційний код 03342184) суму сплаченого судового збору у розмірі 8 716, 23 грн (вісім тисяч сімсот шістнадцять гривень 23 коп.)

Заяву Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4319/22 задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 у справі № 904/4319/22 на 6 місяців до 30.11.2023 за наступним графіком:

- до 30.06.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.07.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.08.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.09.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.10.2023 у сумі 156 331, 03 грн;

- до 30.11.2023 у сумі 156 331, 03 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.05.2023.

Суддя В.І. Ярошенко