ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1352/23

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, офіс 411, код 41084239) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Данильченко Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором про надання кредиту від 22.02.2022 № 450532-КС-001, укладеним шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, в загальній сумі 32713,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Данильченко Ірини Володимирівни заборгованості за договором про надання кредиту від 22.02.2022 № 450532-КС-001, укладеним шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, в загальній сумі 32713,68 грн, яка складається з: 11000,00 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 20063,68 грн прострочених платежів по процентах за користування кредитом, 1650,00 грн прострочених платежів з комісії за користування кредитом.

Обґрунтовуючи подану заяву, ТОВ «Бізнес Позика» зазначає, що 22.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ФОП Данильченко Іриною Володимирівною (позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 450532-КС-001 шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям; процента ставка: в день 1,07922728 - фіксована; комісія за надання кредиту: 1650,00 грн.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника, а боржник в свою чергу взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за боржником рахується заборгованість в загальному розмірі 32713,68 грн, яку заявник просить суд стягнути з боржника на користь заявника.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом пунктів 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

До заяви, в якості електронних доказів, які роздруковано судом на паперових носіях, ТОВ "Бізнес Позика" додано: договір про надання кредиту від 22.02.2022 № 450532-КС-001, пропозицію укласти договір (оферта) № 450532-КС-001 про надання кредиту від 22.02.2022, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 450532-КС-001 про надання кредиту від 22.02.2022; анкету клієнта від 27.03.2023 (витяг з інформаціно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/), візуальну форму послідовності дій клієнта, правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", затверджені наказом директора ТОВ "Бізпозика" від 22.06.2021 № 10-ОД; правовстановлюючі документи товариства.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що правочини укладено сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що вони не містять достовірних та допустимих доказів того, що між сторонами укладено договір в електронній формі.

Як зазначає заявник, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено 22.02.2022 фізичній особі - підприємцю Данильченко І.В., пропозицію (оферту) укласти договір № 450532-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора G-5316, направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 , (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено.

Проте, такий факт укладення вищевказаних правочинів ґрунтується на твердженнях заявника без належного підтвердження доказами.

Зокрема, заявником не надано доказів на підтвердження того, що вказаний одноразовий ідентифікатор G-5316 дійсно був направлений через телекомунікаційну систему шляхом направлення електронного повідомлення (СМС-повідомлення) на номер телефону НОМЕР_2 .

Крім того, належних доказів того, що з цього номера телефона ( НОМЕР_2 ), на який начебто був направлений через ІТС одноразовий ідентифікатор G-5316 шляхом направлення електронного повідомлення (CMC-повідомлення), було направлено підтвердження щодо прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укладання Договору, матеріали справи не містять.

У візуальних формах послідовності дій клієнта заявник наводить ряд фактів, зокрема, щодо підписання договору, відправлення боржнику одноразового ідентифікатора, ведення його боржником. Однак жодних доказів, які підтверджували надсилання боржнику одноразового ідентифікатора, його введення боржником, а отже підписання і укладення договору заявником надано не було.

Крім того, заявник посилається на те, що на виконання умов договору грошові кошти в сумі 11000,00 грн були перераховані заявником на вказаний позичальником номер банківської картки, на підтвердження чого надав електронне платіжне доручення № 495582199 від 22.02.2022.

Поряд з цим, ні в умовах договору, ні в оферті (пропозиції) про укладання договору про надання кредиту, ні в прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 450532-КС-001 про надання кредиту від 22.02.2022 не містяться даних про рахунок позичальника, на який будуть перераховані грошові кошти, зокрема номер банківської картки НОМЕР_3 , а також щодо рахунку товариства, на який боржник зобов`язаний повернути грошові кошти.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що номер банківської картки НОМЕР_3 належить фізичній особі - підприємцю Данильченко І.В., оскільки долучена роздруківки анкети клієнта від 27.03.2023 також не містить ні електронного підпису боржника, ні доказів її підписання шляхом використання одноразового ідентифікатора останнім.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що надані до заяви матеріали не містять доказів укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та фізичною особою - підприємцем Данильченко Іриною Володимирівною договору про надання кредиту № 450532-КС-001 від 22.02.2022 та те, що сторонами правочинів - позичальником грошових коштів та стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", а отримувачем грошових коштів та боржником є саме фізична особа - підприємець Данильченко Ірина Володимирівна.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу не дотримано вимог пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд на підставі пунктів 1, 8 частини першої статті 152 ГПК України відмовляє у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Данильченко Ірини Володимирівни заборгованості за договором про надання кредиту від 22.02.2022 № 450532-КС-001, укладеним шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, в загальній сумі 32713,68 грн.

Згідно з частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 148, 150, пунктами 1, 8 частини 1, ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Данильченко Ірини Володимирівни заборгованості за договором про надання кредиту від 22.02.2022 № 450532-КС-001, укладеним шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, в загальній сумі 32713,68 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева