ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відвід судді

22.05.2023м. СумиСправа № 920/388/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши заяву Споживчого товариства Слобожани про відвід судді та матеріали справи № 920/388/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Споживчого товариства Слобожани (площа Соборна, буд. 37А, м. Лебедин, Сумська область, 42200)

про визнання договору недійсним, стягнення 81986 грн 00 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд: визнати недійсним договір оренди торгівельного місця споживчого товариства Слобожани № 98 від 01.07.2020, укладений між Споживчим товариством Слобожани та ФОП ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача 81986 грн 00 коп., в тому числі 71986 грн 00 коп. збитків, що заподіяні укладенням договору під впливом обману, 10000 грн 00 коп. моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що здійснює роздрібну торгівлю товарами на території речового ринку, торгівельне місце №15,16,46, площею 23,8 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:020:0162 за адресою: АДРЕСА_2 . 01.07.2020 між сторонами укладений договір №98 оренди торгівельних місць №15, 16, 46 площею 23,8, за адресою: АДРЕСА_3 . Водночас СТ Слобожани не має жодних прав (володіння чи то користування) на об`єкт, що передається в оренду позивачу, а саме торгівельні місця, тобто площу земельної ділянки під ними, які фактично знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Землекористувачем земельної ділянки, з кадастровим номером :01:020:0162 за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0163, площею 0,44 га., за адресою: АДРЕСА_3 , є Підприємство Сумської облспоживспілки Лебединський ринок на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідач не маючи права на користування чи то володіння земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки право користування нею закріплено за Підприємство Сумської облспоживспілки Лебединський ринок, уклав з позивачем договір оренди щодо частини земельної ділянки. При цьому, очевидно усвідомлюючи протиправність своїх дій, свідомо невірно зазначив в договорі адресу об`єкта оренди. Відповідач також не є володільцем металевих кіосків, що розташовані на земельній ділянці. Позивач вважає, що правочин вчинено особою, яка не має права на його вчинення, наявний факт вчинення правочину під впливом оману зі сторони відповідача щодо предмета оренди, а також його місця розташування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2023, справу призначено до розгляду судді Резніченко О.Ю.

Ухвалою від 14.04.2023 господарський суд (суддя Резніченко О.Ю.) заявив та задовольнив самовідвід у справі № 920/388/23; передав позовну заяву №б/н від 13.04.2023 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Споживчого товариства Слобожани про визнання договору недійсним, стягнення 81986 грн 00 коп. (справа № 920/388/23) на повторний автоматизований розподіл у порядку, який визначений Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Резніченко О.Ю. заявила самовідвід у справі № 920/388/23, у зв`язку з тим, що представником позивача по справі є адвокат Кондратенко Максим Миколайович, який є її племінником.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 справу № 920/388/23 призначено до розгляду судді Вдовенко Д.В.

Ухвалою від 18.04.2023 Господарський суд Сумської області відкрив провадження у справі № 920/388/23, призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 17.05.2023, 10:30; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з для відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

05.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 2775/23 від 05.05.2023), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що позивач не вказує, які саме його права, свободи чи законні інтереси було порушено внаслідок укладення спірного договору. Відповідно до наказів № 8-вир від 30.06.2020, № 12-вир від 29.12.2020 Про погодження на передачу основних засобів та торговельних місць споживчому товариству Слобожани дозволено передати в оренду основні засоби та торговельні місця облаштовані нестаціонарними спорудами АДРЕСА_4 , куди входять і передані позивачеві торговельні місця. Таким чином, власник спірного майна - Підприємство Сумської облспоживспілки Лебединський ринок надав свою письмову згоду на укладення відповідачем спірного договору і претензій з цього приводу не має. Спірний договір містить всі суттєві умови, сторони дійшли в належній формі згоди щодо них, підписавши його текст, виконували його з 2020 року, пролонгуючи його строк. Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з позовом з ціллю виправдати своє невиконання спірного договору по несплаті орендної плати за період з 2022 року, оскільки позов про визнання недійсним спірного договору у даній справі було подано позивачем після того, як відповідач звернувся до суду про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у справі № 920/210/23. Щодо заперечень позивачем існування такого об`єкту оренди, як торговельне місце відповідач зазначає, що оскільки функціонування ринків є специфічною сферою економічної діяльності, законодавець розробив і затвердив специфічну форму договору оренда торговельного місця, який не являється договором оренди землі, як помилково вважає відповідач, а є окремим видом договору і який по суті об`єднує в собі елементи оренди та обслуговування частини ринку з ціллю торгівлі. Матеріали справи містять докази присвоєння номерів орендованим позивачем торговельним місцям, а саме зміст вказаного договору, де визначаються орендовані торговельні місця та затверджена план-схема розміщення на промисловому ринку місць. Стосовно тверджень позивача відносно вчинення правочину під впливом обману відповідач зазначає, що належних, допустимих, достатніх доказів як факту, так і умислу в діях відповідача позивач до суду не надав, що свідчить про недоведеність підстав позову. Необхідно відмежовувати обман, як підставу для визнання договору недійсним, від помилки, що має істотне значення, оскільки обман це завжди результат умисних дій (бездіяльності) однієї із сторін договору. Позивач фактично ототожнює ці два поняття, що не дає можливості зрозуміти під впливом обману чи помилки діяв позивач, укладаючи спірний договір. У відзиві відповідач повідомляє, що орієнтовний розмір його витрат на професійну правничу допомогу у даній справі становитиме 10 000 грн 00 коп., які будуть пред`явлені до стягнення згідно з вимогами процесуального законодавства, як і інші судові витрати.

У судовому засіданні 17.05.2023 позивач зазначив, що має намір скористатися правом на подання відповіді на відзив.

17.05.2023 позивач заявив усне клопотання, в якому просить суд об`єднати справи № 920/210/23 та № 920/388/23 в одне провадження.

У судовому засіданні 17.05.2023 за участю представників сторін, заслухавши думку представника відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ № 920/210/23 та № 920/388/23 в одне провадження відповідно до ст. 173 ГПК України.

Ухвалою від 18.05.2023 господарський суд відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Підприємство Сумської облспоживспілки Лебединський ринок; відклав підготовче засідання у справі з повідомленням сторін на 07.06.2023, 11:30.

19.05.2023 представник відповідача подала заяву про відвід судді Вдовенко Д.В. (вх. № 1729 від 19.05.2023), оскільки має сумніви щодо неупередженості, об`єктивності, незалежності та безсторонності судді під час розгляду справи № 920/388/23.

Згідно з частиною першою статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 2 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

За приписами ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви про відвід представник відповідача зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 17.05.2023 під час підготовчого провадження у даній справі, головуюча суддя стверджувально заявила про те, що у даній справі розглядається питання недійсності договору оренди земельної ділянки. Натомість, представник відповідача зауважила і висловилась про те, що у даній справі розглядається питання недійсності договору оренди торгового місця, а те, що позивач вважає спірний договір договором оренди земельної ділянки, як раз і є підставою позову позивача і це питання має досліджуватись судом на предмет його доведеності. Отже, з наведеного є очевидним переконання суду у тому, що спірний договір, є договором оренди землі (тобто, позиція суду у цій справі вже на стадії підготовчого розгляду сформована і вона фактично на боці позивача).

Крім того, представник відповідача висловилась відносно вимог позивача у цій справі, як такі, що насправді є вигаданими і не підтверджуються фактичними обставинами справи. Водночас, головуюча суддя зробила зауваження представникові відповідача про те, що слово «вигадали» є образливим і не може представником відповідача застосовуватись під час цього судового процесу, це слово, за переконанням головуючої судді, ображає безпосередньо позивача у справі. Так, вислів представника відповідача про те, що підстави позову позивача у даній справі є фактично вигаданими, оскільки цей позов покликаний на те, щоб ухилитись від виконання зобов`язань позивача перед відповідачем по сплаті орендної плати, спір щодо яких розглядається у цьому ж суді у іншій справі, де представником позивача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду даної справи, викликав у головуючої судді бурхливу реакції і на думку відповідача, зауваження йому зроблені безпідставно. Застосовуючи вислів «вигадувати», відповідач мав на увазі те, що описаного позивачем у позові немає і не було. Іншими словами, підстави позову є надуманими. Нічого образливого у вказаному вислові немає.

Ці обставини у сукупності склали загальне враження у відповідача про те, що головуюча суддя під час здійснення судочинства у цій справі не тільки вже фактично вирішила справу по суті на користь позивача на стадії її підготовчого засідання, оголосивши спірний договір договором оренди земельної ділянки, як про те заявлено у підставі позову позивача, а й безпідставно зробила зауваження представникові відповідача, що не забезпечує принципу рівності сторін перед законом і судом та свідчить про упереджене ставлення судді до відповідача у цій справі.

Також представник відповідача зазначає, що загальновідомою є обставина, що суддя Вдовенко Д.В. до призначення її на посаду судді тривалий час працювала у Господарському суді Сумської області, в тому числі і в той час, коли суддя Резніченко О.Ю. перебувала на посаді голови цього суду, а отже, перебувала у прямому підпорядкуванні у судді Резніченко О.Ю., як керівника.

Тобто, обставина відведення судді Резніченко О.Ю. від розгляду цієї справи через родинні зв`язки з представником позивача і призначення до розгляду цієї справи судді Вдовенко Д.В., яка у минулому у вказаної судді перебувала у підпорядкуванні, створює у стороннього спостерігача уяву про можливу зацікавленість головуючої судді у даній справі у вирішенні її на користь сторони позивача, інтереси якого представляє родич колишнього керівника головуючої судді.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1.1., 1.4. Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За змістом п. 22, п. 60, п. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - принцип незалежності судової влади означає незалежність кожного судді при здійсненні ним функцій прийняття судових рішень. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено. Судді мають приймати рішення у справах, які передані їм на розгляд.

Статтями 8, 15 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, п. п. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії").

Відповідно до рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Справа № 920/388/23 розглядається Господарським судом Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В. одноособово.

Відповідно до аудіозапису судового засідання від 17.05.2023 у справі № 920/388/23 у судовому засіданні суд встановлював наявність підстав для залучення до участі у справі третьої особи, зокрема Підприємства Сумської облспоживспілки Лебединський ринок, та в обґрунтування підстав для цього зазначив, що відповідне підприємство надало в оренду відповідачу земельну ділянку. Після зауважень відповідача, суд визнав, що невірно зазначив назву договору і назва договору була зазначена правильно - договір оренди торгівельних місць.

Тобто, суд помилився у назві договору, копія якого була надана відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, зокрема договору укладеного між відповідачем та Підприємством Сумської облспоживспілки Лебединський ринок, і жодним чином не стверджував про те, що укладений між сторонами оспорюваний правочин є договором оренди земельної ділянки.

Твердження відповідача про те, що суддя Вдовенко Д.В. вирішила справу по суті на користь позивача на стадії підготовчого засідання є необґрунтованими.

Також у судовому засіданні суд розглядав усне клопотання позивача про об`єднання справ № 920/388/23 та № 920/210/23.

Свою думку щодо такого клопотання у судовому засіданні висловлював представник відповідача, який крім іншого зазначив, що позивач перестав платити орендну плату протягом останнього року, вирішив, що у нього є інший спосіб захисту його прав, щоб не платити орендну плату шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору, «вигадав історію про те, що він нібито», «спочатку вигадав історію».

Після зазначеного суд висловив зауваження до обох сторін з проханням у майбутньому утримуватися від подібних висловлювань - «вигадав».

Суд дійсно зазначив, що на його думку, вживання такого слова може бути образливим для сторони позивача, як іншої сторони процесу, однак не саме по собі, а у контексті, в якому відповідне слово було вжите представником відповідача «вигадав історію». При цьому суд не виявив неввічливості чи неповаги до представника відповідача, що може свідчити про упереджене ставлення суду до нього.

Суд підтверджує, що до призначення на посаду судді, Вдовенко Д.В. працювала помічником судді в Господарському суді Сумської області, зокрема і у судді Резніченко О.Ю., племінником якої є представник позивача у справі.

Яким чином ця обставина свідчить про можливу зацікавленість головуючої судді у даній справі у вирішенні її на користь сторони позивача, відповідач не зазначає.

Суд вважає, що той факт, що у минулому, до призначення на посаду судді, ОСОБА_2 працювала помічником судді Резніченко О.Ю. не може бути підставою для обґрунтованих об`єктивних сумнівів у безсторонності суду у розгляді цієї справи.

Водночас, з урахуванням загального враження, що склалося у представника відповідача до суду, для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді під час вирішення справи, для гарантування безсторонності суду, забезпечення довіри учасників справи, суд задовольняє заяву Споживчого товариства Слобожани про відвід судді Вдовенко Д.В. у розгляді справи № 920/388/23.

Згідно зі ст. 40 ГПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Керуючись статтями 2, 11, 32, 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Споживчого товариства Слобожани про відвід судді Вдовенко Д.В. у справі № 920/388/23 задовольнити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала підписана суддею 22.05.2023.

Суддя Д. В. Вдовенко