ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа№ 910/14982/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022

у справі №910/14982/21 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Тетіївтепломережа"

про стягнення 1185,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 в позові Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» про стягнення 1185, 36 грн. збитків відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 18.01.2022 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив: скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі № 910/14982/2, яким відмовлено у стягненні збитків на суму 1 185, 36 грн.; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити, а саме: стягнути з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» збитки у сумі 1 185, 36 грн.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (АТ «НАК «Нафтогаз України», позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради (КП «Тетіївтепломережа», відповідач) збитків в сумі 1 185, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору постачання природного газу від 03.10.2018 №2508/18-ТЕ-17 в частині споживання у березні 2019 року природного газу в обсязі, погодженому сторонами, що відповідно до пп. 3.13.1 п. 3.13 та п. 5.7 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору, пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу є підставою для стягнення збитків у розмірі 1 185, 36 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з наступного:

- погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не нівелює обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків. У зв`язку з цим кредитор повинен довести: (1) протиправність поведінки (порушення умов договору), (2) наявність збитку; (3) причинний зв`язок; (4) вину;

- закон надає сторонам можливість визначити лише розмір збитків. Спрощення правил визначення розміру збитків не усуває застосування правил про підстави застосування такого заходу відповідальності. Тобто позивач повинен довести, що порушення боржником зобов`язання завдало йому збитків;

- матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав збитків в заявленому до стягнення розмірі, у зв`язку з тим, що відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами у договорі. Позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками, що свідчить про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В апеляційній скарзі позивач не погоджується з рішенням суду та вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права: ст.ст. 9, 11, 611, 623, 625, 627 Цивільного кодексу України та Закону України «Про ринок природного газу» та підлягає скасуванню.

За твердженнями скаржника, незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу регулюється імперативно спеціальними положеннями розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин.

Згідно доводів апеляційної скарги, оскаржуване рішення не містить висновків щодо правової природи збитків, застосованих сторонами в тексті договору і в Правилах постачання природного газу, виконання імперативних приписів яких зумовило застосування терміну «збитки», а також не надано оцінки відповідним доводам позивача щодо спеціального правового регулювання, пов`язаного з впровадженням відповідальності за недотримання процедури споживання визначеного в договорі обсягу природного газу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 23.05.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 зупинялося до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/6994/20 та опублікування повного тексту постанови.

Ухвалою від 23.05.2023 поновлено апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень, роздруківок електронного листування), а також закінчення процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між сторонами у справі було укладено договір постачання природного газу від 03.10.2018 № 2508/18-ТЕ-17 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - постачальник зобов`язався поставити відповідачу - споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору).

Відповідно до п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 №4 до договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1 договору в редакції додаткових угод від 20.03.2019 №6, від 15.04.2019 №8 до договору постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в наступній кількості тис. куб. метрів по місяцях: у жовтні 2018 року - 1,825 тис. куб. м, у листопаді 2018 року - 85,997 тис. куб. м, у грудні 2018 року - 70,205 тис. куб. м, у січні 2019 року - 84,947 тис. куб. м, у лютому 2019 року - 54,569 тис. куб. м, у березні 2019 року - 50 тис. куб. м, у квітні 2019 року - 2,7 тис. куб. м.

На виконання умов договору позивач у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно передав, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018 на суму 10822,98 грн., від 30.11.2018 на суму 643482,18 грн., від 31.12.2018 на суму 525316,78 грн., від 31.01.2019 на суму 635625,44 грн., від 28.02.2019 на суму 408318,66 грн., від 31.03.2019 на суму 335355,71 грн., від 30.04.2019 на суму 21018,66 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до пп. 3.13.1 п. 3.13 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 №4 до договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акта приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відповідно до пункту 6.2 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 №4 до договору споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

Згідно з пп. 4 п. 6.3 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 №4 до договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 цього договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпункту 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України (п. 5.7 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору).

Фактичний обсяг використаного споживачем природного газу у березні 2019 року згідно підписаного акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 становить - 44,818 тис.куб.м, тоді як замовлено споживачем - 50 тис.куб.м, що підтверджується положеннями додаткової угоди від 26.11.2018 №4 до договору. Різниця між замовленим обсягом та використаним споживачем обсягом у березні 2019 року становить 5,18200 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 5,18200 тис.куб.м., ніж було узгоджено сторонами у додатковій угоді від 26.11.2018 № 4 до договору.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено акт-претензію від 16.05.2019 № 26-1039-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору в розмірі 13958,96 грн.

Відповідач листом надав відповідь на претензію позивача, в якій вказав, що не погоджується з зазначеною претензію з тих підстав, що збитки є недоведеними та не розрахованими відповідно до умов договору.

Листом від 19.11.2019 №26-3605-19 позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за березень 2019 року, що підлягає сплаті складає 1185,56 грн.

З урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з наступного:

- погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не нівелює обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків. У зв`язку з цим кредитор повинен довести: (1) протиправність поведінки (порушення умов договору), (2) наявність збитку; (3) причинний зв`язок; (4) вину;

- закон надає сторонам можливість визначити лише розмір збитків. Спрощення правил визначення розміру збитків не усуває застосування правил про підстави застосування такого заходу відповідальності. Тобто позивач повинен довести, що порушення боржником зобов`язання завдало йому збитків;

- матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав збитків в заявленому до стягнення розмірі, у зв`язку з тим, що відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами у договорі. Позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками, що свідчить про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1185,36 грн. нарахованих на підставі пп. 3.13.1 п. 3.13 та п. 5.7 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору за порушення умов договору щодо фактичних обсягів споживання природного газу у березні 2019.

Доводи апеляційної скарги, поданої у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції, яким надано належну оцінку встановленим під час розгляду обставинам справи, у зв`язку з чим відхиляються через наступне.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

В частині кваліфікації правовідносин, щодо яких виник спір у справі між сторонами, суд першої інстанції обгрунтовано враховував відсутність у матеріалах справи доказів того, що позивач у справі зазнав збитків в заявленому до стягнення розмірі, через фактичне споживання природного газу у березні 2019 в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами у договорі, оскільки передбачений у Договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків.

Посилання позивача на те, що порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом 6 Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин, є безпідставним, оскільки Правила постачання регламентують порядок розрахунку збитків, в той час як у відповідності до загальних норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

Вказане право на стягнення збитків зі споживача (передбачене пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу) не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

У той же час, ані нормами Закону України «Про ринок природного газу», ані нормами Правил постачання природного газу позивача не звільнено від обов`язку доведення наявності збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20, відступити від якої колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.06.2022 у справі №904/6994/20 не вбачала підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, а погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не звільняє від обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків.

Позивачем у даній справі, окрім розрахунку розміру збитків, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження дійсного понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором у спірному періоді; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку щодо факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року, ніж погоджено у Договорі, і понесення у зв`язку з цим збитків.

У матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Отже, встановивши відсутність доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі №910/14982/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

4. Матеріали справи №910/14982/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко