РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2023Справа № 910/1889/23

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммодіті Маркет"

вул. Євгена Сверстюка буд.11Б, м. Київ, 02002

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА"

вул. Євгена Сверстюка буд.11, м. Київ, 02002

про стягнення 157 606,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коммодіті Маркет" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" (далі-відповідач) про стягнення 157606,06 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.02.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/1889/23 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

22.02.2023 відповідачем подано до суду заяву про визнання позову.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Експедитор та замовник 03 жовтня 2022 року підписали транспортну заявку №03-ПР (далі Заявка), яка за змістом та формою є разовим договором про надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному сполученні.

За умовами Заявки експедитор мав організувати транспортування вантажу з с. Носівка Чернігівської області до Хрубєшова (Польща). Дата завантаження - 04 жовтня 2022 року. Вантаж - ріпак в біг-бегах вагою 20 т. Сума фрахту складала 78400 грн. Термін доставки вантажу - 12 жовтня 2022 року.

Згідно умов Заявки замовник мав розрахуватися з експедитором протягом 14 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Послуги виконано якісно, ніяких претензій замовник не заявляв.

За транспортні послуги 12 жовтня було виставлено рахунок № 249 на суму 78400 грн.

Було також оформлено акт виконаних робіт № 293, який сторони підписали без зауважень. Документи отримані замовником 12 жовтня. Таким чином граничний строк сплати за перевезення настав 02 листопада 2022 року.

Експедитор та замовник 17 жовтня 2022 року підписали транспортну заявку №17-ПР (далі Заявка), яка за змістом та формою є разовим договором про надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному сполученні.

За умовами Заявки експедитор мав організувати транспортування вантажу з с. Носівка Чернігівської області до Ропшице (Польща). Дата завантаження - 18 жовтня 2022 року.

Вантаж - ріпак в біг-бегах вагою 20 т. Сума фрахту складала 80000 грн. Термін доставки вантажу - 27 жовтня 2022 року.

Згідно умов Заявки замовник мав розрахуватися з експедитором протягом 14 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Послуги виконано якісно, ніяких претензій замовник не заявляв.

За транспортні послуги 27 жовтня було виставлено рахунок № 298 на суму 80000 грн.

Було також оформлено акт виконаних робіт № 295, який сторони підписали без зауважень.

Документи отримані замовником 12 жовтня. Таким чином граничний строк сплати за перевезення настав 17 листопада 2022 року.

Проте у визначений Договором строк Відповідач не здійснив розрахунків з Позивачем. Таким чином, основна сума заборгованості в розмірі 154 800,00 грн. сформувалась у зв`язку з неоплатою послуг згідно із зазначеними актами надання послуг.

Тобто, порушуючи умови договору. Відповідачем на користь Експедитора (Позивача) не було сплачено у повному обсязі вартість наданих послуг.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.926 Цивільного кодексу України).

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Судом встановлено, що акти надання послуг, що містяться в матеріалах справи, підписані з боку відповідача, що підтверджує виконання сторонами вимог Договору від 01.04.2021 №ФТЛВ00724. Суд також зауважує, що вказані акти, підписані зі сторони відповідача без заперечень на зауважень. Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем борг не заперечується.

Таким чином, суд приймає твердження позивача, що сума заборгованості відповідача перед Позивачем по Договору від 01.04.2021 №ФТЛВ00724 станом на 06.02.2023 року становить 154 800,00 грн. Розмір такої заборгованості підтверджується відповідними Актами наданих послуг та відповідними рахунками, що не було сплачено відповідачем.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки, строк виконання відповідачем зобов`язання за Договором від 01.04.2021 №ФТЛВ00724 настав до прийняття рішення по суті справи, заборгованість відповідача у сумі 154 800,00 грн підтверджена матеріалами справи, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Також позивачем заявлено до стягнення із відповідача 1661,44 грн. - інфляційних втрат, 1144,62 грн. -3% річних.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично вірним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1661,44 грн. - інфляційних втрат, 1144,62 грн. -3% річних, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Водночас, із матеріалів справи встановлено, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі, про що ним зроблено заяву про визнання позовних вимог.

Судом встановлено, що заява відповідача про визнання позову від 16.02.2023 підписана директором відповідача та скріплена відповідною печаткою товариства, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що визнання позову уповноваженим представником відповідача відповідає вимогам ст. 191 Господарського процесуального кодексу України та такі дії останнього не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммодіті Маркет" в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» також встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, враховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, підлягатиме поверненню позивачу з державного бюджету за умови подання ним відповідної заяви.

Решта суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" (вул. Євгена Сверстюка буд.11, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 40826406) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммодіті Маркет" (вул. Євгена Сверстюка буд.11Б, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 42721701) 154 800,00 грн. - заборгованості, 1661,44 грн. - інфляційних втрат, 1144,62 грн. - 3% річних та 1342,00 грн. - судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Коммодіті Маркет" (вул. Євгена Сверстюка буд.11Б, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 42721701) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1342 грн. 00 коп., сплачений на підставі квитанції № від 06.02.2022.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов