ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/217/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом керівника Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача Берегівської міської ради, м. Берегово

про зобов`язання вчинити певні дії

За участю представників:

прокурор - Романюк Діана Володимирівна, службове посвідчення № 069365 від 01 березня 2023 року

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:

Керівник Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Берегівської міської ради про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо прийняття у комунальну власність об`єкту нерухомого майна - протирадіаційного укриття № 24713, який перебуває на балансі ПАТ «Берегово-Тиса», загальною площею 89,3 квадратних метра, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 120, м. Берегове, Закарпатська область, посилаючись на положення ст. 131 - 1 Конституції України, ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру» , ст. ст. 45, 50, 53, 129, 161-164, 171, 172, 247, 249 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №907/217/23 призначено на 19.04.2023 року.

06.04.2023 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження по справі.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року відкладено підготовче засідання на 09.05.2023 р.

20.04.2023 року від прокуратури до суду надійшла письмова відповідь на відзив та заперечення на клопотання Берегівської міської ради про закриття провадження по справі.

Від позивача РВ Фонду державного майна України, також надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження по справі, разом з тим подано клопотання про відкладення підготовчого засідання через перебування представника на лікарняному.

09.05.2023 року від відповідача Берегівської міської ради надійшла відповідь на заперечення по клопотанню щодо закриття провадження у справі.

В засіданні суду присутній прокурор та представник позивача з урахуванням письмових заперечень просить суд відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідач явку уповноваженого представника в засідання справи не забезпечив.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

За доводами відповідача провадження у справі №920/253/22 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки характер спірних правовідносин та суб`єктивний склад не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, у межах якої має розглядатися дана справа, суд виходить з таких міркувань.

Вимогами у цій справі в частині є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо прийняття у комунальну власність об`єкту нерухомого майна - протирадіаційного укриття № 24713, який перебуває на балансі ПАТ «Берегово-Тиса», загальною площею 89,3 квадратних метра, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 120, м. Берегове, Закарпатська область.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, господарських чи цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, ухиляючись від вчинення дій, визначених законом щодо прийняття у власність відповідного спірного майна, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади (п. 30); надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності (п. 51).

Тобто, відносини, які склалися між сторонами, виникли з приводу передачі/прийняття майна з державної у комунальну власність. Регіональне відділення ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях уповноважене управляти державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, а рада - погоджувати передачу майна у комунальну власність. При цьому, рада не здійснює у цій частині жодних владних управлінських функцій. Отже, оскільки Регіональне відділення ФДМУ по Львівській. Закарпатській та Волинській областях звертається до уповноваженого органу на наданням згоди (міської ради) щодо передачі об`єкта права державного фонду у комунальну власність, а зазначений орган відмовляє в цьому, то така відмова не спричиняє виникнення публічно-правового спору, пов`язаного зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Оскільки, в основі спору, що розглядається, лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами управління щодо певного об`єкта права власності, то і спір у цій справі не є публічно-правовим, а отже, і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року (справа № 925/378/17) Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.02.2019 у справі № 824/15/17-а щодо підвідомчості справ у спорах про управління майном (передачу з комунальної до державної власності) судам господарської юрисдикції. Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України закріплений перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Враховуючи, що спір у даній справі є приватноправовим, а сторонами у справі є юридичні особи, суд дійшов висновку, що спір є таким, що підвідомчий господарському суду, а тому відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 120, 121, 177, 181, 182, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Берегівській міській раді у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Направити копію ухвали сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.05.2023.

Суддя Ремецькі О.Ф.