РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2023Справа № 915/686/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «МИКОЛАЇВГАЗ» (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд 159) до Миколаївської обласної ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 22) про стягнення 26 782,76 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «МИКОЛАЇВГАЗ» (далі - позивач, АТ «МИКОЛАЇВГАЗ») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської обласної ради (далі - відповідач) про стягнення 26 782,76 грн, з яких: основна заборгованість в сумі 19 301,39 грн, пеня в сумі 3 812,69 грн, 3% річних в сумі 407,71 грн та інфляційні збитки в сумі 3 260,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору розподілу природного газу № 42АВ540-11442-21 від 24.01.2022, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору (для споживача, що не є побутовим), з оплати послуг з розподілу природного газу за квітень 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача у творилась заборгованість, на яку було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні збитки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2022, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/686/22 та визначено головуючим у справі суддю Смородінову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.12.2022 ухвалено передати матеріали позовної заяви АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» про стягнення з Миколаївської обласної ради грошових коштів в розмірі 26 782,76 грн (справу № 915/686/22) за територіальною підсудністю до Господарському суду м. Києва.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва (далі - суд) здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями та справу № 915/686/22 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою суду від 06.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, подати суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копії відзиву на позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення разом з відзивом надати суду; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу запропоновано у строк не пізніше п`ять днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, копію якого направити відповідачу в той самий строк, докази направлення надати суду разом з відповіддю на відзив, та у строк до 15.02.2023 надати суду пояснення стосовно направлення Споживачу рахунку Оператора ГРМ на оплату послуг за спірний період (рахунок та докази його направлення).

01.02.2023 від Господарського суду Миколаївської області надійшов супровідний лист про направлення додаткових документів, а саме: повідомлення про вручення з копією довіреності та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

15.02.2023 на виконання ухвали суду від 06.02.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначалось, що рахунок на оплату послуг розподілу природного газу за квітень 2022 року № 62014597 від 21.09.2022 направлявся на адресу відповідача листами від 22.09.2022 22 № 54003.1-СЛ-13259-0922 та від 09.10.2022 № 54003.1-СЛ-14033-1022, факт отримання яких відповідач підтверджує в листі № 863-11-05-22 від 06.12.2022. Копію листа від 22.09.2022 № 54003.1-СЛ-13259-0922 з доказами його отримання відповідачем було додано позивачем до позову.

Крім того, позивач зазначив, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18 та від 29.04.2020 у справі № 915/641/19.

20.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволені позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на те, що 24.01.2022 між АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» та Миколаївською обласною радою дійсно було укладено Договір розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання № 42АВ540-11442-21, згідно з яким відповідач отримував та сплачував послуги з розподілу природного газу для потреб адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради за адресою: м. Миколаїв. вул. Адміральська, буд. 22.

Проте, 29.03.2022, в період військової агресії російської федерації проти України та ведення воєнного стану, внаслідок ракетного удару зруйновано центральну частину адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, пошкоджено її інженерні мережі, у тому числі мережі газопостачання, що було висвітлено як у місцевих, так і у всеукраїнських ЗМІ. Рятувально-пошукова операція проводилась у період з 29.03.2022 до 02.04.2022, на місці якої працювали представники усіх аварійних комунальних служб, у тому числі АТ «МИКОЛАЇВГАЗ».

Вказані обставини, про які було відомо позивачу, є форс-мажорними та засвідчені листом Торгово-промислова палата України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, у тому числі зобов`язань позивача з доставки та розподілу газу (про надання послуг з розподілу природного газу) до адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради у квітні 2022 року, так як мережі постачання були зруйновані.

Відповідач зазначав, що фактичне припинення надання послуг постачальником/фактичне вилучення об`єкта споживання із заяви-приєднання відбулося 29.03.2022 незалежно від дати розірвання договору сторонами внаслідок форс-мажорних обставин (30.04.2022), у зв`язку з чим, повний календарний місяць, у якому сталося фактичне припинення споживання газу за незалежними від сторін обставинами та у зв`язку з цим припинення договірних відносин, це саме березень 2022 року, тому заборгованість за послуги, що не надавалися та не могли надаватися фактично у квітні 2022 року, у Споживача перед Постачальником відсутня.

Також, відповідач зазначав, що договір розподілу природного газу від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 було укладено відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» за переговорною процедурою, яка передбачає звітування про виконання (розірвання) договору, у зв`язку з чим, звіт про дострокове припинення дії договору та виконання його в сумі 57 904,14 грн з ПДВ (січень-березень 2022 року за ціною 19 301,39 грн з ПДВ на місяць) було оприлюднено в електронній системі закупівель 18.05.2022 за № UA-2022-01-11-001628-а, відповідно було знято юридичні бюджетні зобов`язання за закритим договором в Держказначействі.

Крім того, на думку відповідача, отриманні ним акт № MКП82008497 щодо наданих у квітні послуг з розподілу природного газу (потужності) на суму 19 301,39 гри та рахунок на оплату від 21.09.2022 року № 62014597 до нього, не можуть вважатися належним чином оформленими первинними документами в розумінні частини першої та частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункту 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, оскілки господарські операції повинні бути оформлені первинними документами та відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, у якому вони були здійснені, тобто у березі 2022 року, а додані до позовної заяви акти наданих послуг: надані Споживачу більше ніж через 5 місяців після розірвання Договору, не відображають фактичне здійснення операції внаслідок відсутності технічної можливості надання послуг розподілу в цей період, не містять підписів та печаток Споживача, у зв`язку з тим, не відповідають вимогам Закону до первинного документа та не може підтверджувати фактичне здійснення господарської операції, що позбавляє його юридичної значимості.

Таким чином, на думку відповідача, правові підстави для вимоги про сплату заборгованості за послуги, які не надавалися та не могли надаватися фактично у квітні 2022 року, а також розрахованих з цієї заборгованості пені, 3% річних та інфляційних збитків у позивача відсутні.

27.02.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що відповідачем, в супереч положень розділу Х Договору, не надано жодного документу якій 6 підтверджував виникнення форм-мажорних обставин. Згідно висновків Верховного Суду у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 та у постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняться від відповідальності за невиконання умов договору), згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати.

Отже, на думку позивача, виходячи з наведених норм законодавства та умов Договору підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати, а лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який міститься посилання у відзиві, не є сертифікатом про форс-мажорні обставини у контексті викладених вище положень Законодавства, у зв`язку з чим, за відсутності у відповідача сертифікату Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин, посилання останнього на наявність обставин непереборної сили, як на підстав звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, позивач, посилаючись на п. 5 глави 2, п. 3 глави 3 розділу 1 Кодексу ГРМ та абз. 10 п. 1.4. розділу 1 Типового договору, зазначав, що послуга з розподілу природного газу це не тільки фізичне переміщення природного газу з метою доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а Споживачі сплачують саме за замовлену потужність, тому що Оператор ГРМ має забезпечити і підтримувати замовлену потужність (тримати газ під певним тиском) у системі щоб він був доступним споживачам будь-якої миті, незалежно від того, скільки газу споживається, чи споживається він взагалі, у зв`язку з чим, саме на ці роботи й де плата за розподіл (доставку) газу, рівень якої визначається тарифом на розподіл для кожного Оператора ГРМ. Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Також, посилаючись на норми Цивільного та Господарського кодексів України, а також на умови п. 12.3. Типового договору та п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, позивач зазначав, що лист Миколаївської обласної ради від 11.04.2022 № 281-11/05-22, яким, за твердженням відповідача, засобами електронної пошти було повідомлено АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами типового договору розподілу природного газу від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21», зареєстровано останнім 24.04.2022 № СЛ-1828-54003-0422, однак, вказаний лист було отримано позивачем нарочно, але не 24.04.2022, a 25.04.2022, разом з листом відповідача від 25.04.2022 № 305-11/05-22 «Про механічне від`єднання точок надання потужності» (додається), в якому відповідач повідомляє про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 та просить механічно від`єднати точки надання потужності.

На думку позивача, фактичне припинення споживання природного газу відповідачем жодним чином не відмінило обов`язку позивача, передбаченого пп. 2 п. 7.1. розділу VII Договору, забезпечити можливість цілодобового доступу Споживача газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання Споживачем вимог цього Договору, а тому, тільки після повідомлення відповідача, отриманого позивачем 25.04.2022, про намір фізичного від`єднання від газорозподільної системи та розірвання договору, надання послуги розподілу природного газу було припинено, а обсяг вивільненої технічної потужності відповідача передано до резерву потужності.

Таким чином, з урахуванням вимог абз. 2 п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, згідно якого оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору, відповідача зобов`язано здійснити оплату послуги розподілу природного газу до кінця квітня 2022 року - місяця в якому і було розірвано Договір.

01.03.2023 від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в яких останній зазначив, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не виданий за зверненням будь-якого суб`єкта господарської діяльності, як це передбачено абзацем третім частини третьої ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а виданий за іншим механізм, у зв`язку із військовою агресію російської федерації проти України, та стосуються усіх суб`єктів в Україні, для яких стало неможливим виконання зобов`язань за певних обставин. При цьому, Верховний Суд у постановах від 28.10.2022 у справі № 904/3910/21, від 14.09.2022 у справі № 420/143/22 та від 14.09.2022 у справі № 160/26479/21, описуючи форс-мажорні обставини на підставі вказаного листа Торгово-промислової палати України, приймає його в якості документу підтверджуючого форс-мажорні обставини. Таким чином, твердження позивача про необґрунтованість та безпідставність посилання Миколаївської обласної ради на наявність обставин непереборної сили за відсутності сертифікату с хибним.

На думку відповідача, безумовно сам по собі лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є обґрунтуванням форс-мажору у правовідносинах між позивачем та відповідачем, оскільки обов`язковим критерієм для можливості застосування до конкретних правовідносин правових наслідків форс-мажору с причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання і непереборними обставинами, який на практиці визначаються завжди щодо кожного спірного зобов`язання окремо, однак, між ракетним ударом по адміністративній будівлі Миколаївської обласної ради, в результаті якого знищено будівлю, у тому числі мережі газопостачання, та неможливістю виконати Споживачем зобов`язання по прийняттю послуги з розподілу природного газу очевидно є причинно-наслідковий зв`язок. Вказані обставини с форс-мажорними і для надання Оператором ГРМ послуг відповідачу та іншим суб`єктам, що перебували у зруйнованій адмінбудівлі.

У запереченнях відповідач, посилаючись на умови п. 2.1. Типового договору, зазначав, що предметом Типового договору є не лише надання послуги з розподілу природного газу, а й зобов`язання Споживача прийняти таку послугу, яку відповідачем, по незалежним від нього причинам, в результаті обставин непереборної сили не виконано, у зв`язку з чим, не підписано відповідні підтверджуючи виконання послуги документи (акти), про що детально зазначено у позові.

Також, відповідач повторно зазначив, що лист від 11.04.2022 № 281-11/05-22 (тобто в межах 14 днів), яким офіційно повідомлено позивача про обставини, що унеможливлюють виконання обома сторонами умов укладеного договору у зв`язку з руйнуванням об`єкта газопостачання за незалежними від сторін обставинами, надійшов електронною поштою в день відправлення 11.04.2022 та був зареєстрований Оператором ГРМ тільки 25.04.2022 за № СЛ-1828-54003-0422), а відповідь надано 15.05.2022 за № 54003.1-СЛ-7257-0522.

Крім того, відповідач зазначав, що виходячи з системного аналізу п. 5 глави 2 та п. 3 глави 3 розділу 1 Кодексу ГРМ, абзацу 10 п. 1.4. розділу І та п. 2.2. Розділу ІІ Типового договору, вбачається, що Договором регулюються взаємовідносини саме для споживання; для можливості розподілу газу обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача; послуга з розподілу природного газу включає в себе забезпечення доступу і розподіл природного газу, отже послуга з розподілу природного газу не існує сама по собі, без мети споживання такого газу, без наявності фізичного підключення та забезпечення доступу до газорозподільної системи.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 ГПК України та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2022 Миколаївська обласна рада, відповідно до заяви-приєднання № 42АВ540-11442-21 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1418 від 11.08.2016, № 691 від 12.07.2018, № 2080 від 07.10.2019 та № 1469 від 29.07.2020.

За умовами п. 1.1. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2498 (далі - Договір), цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 1.3. Договору, Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 1.4. передбачені терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають такі значення, зокрема:

Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «МИКОЛАЇВГАЗ», що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії на розподіл природного газу, газу (метану) вугільних родовищ, виданої постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 853, із змінами внесеними постановою НКРЕКП від 04.06.2019 № 944;

Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача;

Споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем.

Відповідно до п. 1.5. Договору, надалі за текстом цього Договору Оператор ГРМ та Споживач, коли вживаються окремо, іменуються - Сторона, коли спільно - Сторони.

Умовами п. 2.1. Договору передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п. 2.2. Договору).

Умови передачі природного газу Споживачу передбачені розділом ІII. Договору.

Так, пунктом п. 3.1. Договору визначено, що санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Відповідно до п. 3.2. Договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю Сторін експлуатаційна відповідальність Оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) Споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін визначений Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з п. 3.3. Договору, Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об`єм споживання природного газу Споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Розділом V. Договору передбачений порядок обліку природного газу, що передається Споживачу.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 5.2. Договору, визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача.

Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору. Після запровадження особистого кабінету на сайті Оператора ГРМ Споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період (п. 5.4. Договору).

Згідно з п. 5.6. Договору, дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику. Визначені за умовами цього Договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між Споживачем та його постачальником. За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно порядку розрахунків, визначених розділом VІ. Договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. Договору).

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Згідно з п. 6.3. Договору, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 6.6. Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Умовами п. 6.8. Договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Підпунктами 2) та 9) п. 7.1. Договору передбачено, що Оператор ГРМ зобов`язується: забезпечити можливість цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання Споживачем вимог цього Договору; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Оператор ГРМ має право: отримувати від Споживача оплату за цим Договором та не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором (пп. 1) та 2) п. 7.2. Договору).

Підпунктами 1) та 7) п. 7.3. Договору передбачено, що Споживач має право: на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; інші права, передбачені цим Договором та Кодексом газорозподільних систем.

Споживач зобов`язується: здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (пп. 1) та 7) п. 7.4. Договору).

Згідно з п. 8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Умовами п. 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Відповідно до п. 9.1. Договору, Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: 1) несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором; 2) відсутності підтвердженого обсягу природного газу у Споживача або перевищення його місячного підтвердженого обсягу природного газу; 3) подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 5) визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання (п. 9.2. Договору).

Згідно з п. 9.3. Договору, якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити газопостачання на об`єкт Споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач не пізніше ніж за п`ять робочих днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання, а Оператор ГРМ в узгоджену зі Споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання Споживачеві

Відповідно до п. 10.1. Договору, Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. (п. 10.2. Договору).

Пунктами 10.3. та 10.4. Договору передбачено, що Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 12.1. Договору, цей Договір укладається на невизначений строк.

Цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3. Договору).

Умовами п. 12.5. Договору передбачено, що у разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) Споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за цим Договором до вказаного Споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення Споживачем Оператора ГРМ про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) Споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за цим Договором, виходячи з умов цього Договору.

Відповідно до п. 12.7. Договору, складений Сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього Договору.

11.04.2022 Миколаївська обласна рада звернулось до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 281-11/05-22 про дострокове припинення дії договору, в якому повідомила про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 у зв`язку з військово агресією Російської Федерації проти України та руйнуванням 29.03.2022 адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради внаслідок ракетного удару, значним пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема мереж газопостачання та вказала, що оплату за надані до цієї дати послуги буде здійснено відповідно до норм діючого під час оголошеного воєнного стану законодавства та просило надати на електронну адресу: або рахунки та акти за березень 2022 року та акти звіряння розрахунків за станом на 29.03.2022.

25.04.2022 Миколаївська обласна рада звернулось до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 305-11/05-22 про механічне від`єднання точок надання потужності, в якому повідомила про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 у зв`язку з військово агресією Російської Федерації проти України та руйнуванням 29.03.2022 адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради внаслідок ракетного удару, значним пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема газових мереж, та просила механічно від`єднати точки потужності.

12.05.2022 АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» звернувся до Миколаївської обласної ради з листом № 54003.1-СЛ-7257-0522, в якому у відповідь на лист № СЛ-1828-54003-0422 від 25.04.2022, посилаючись на умови п. 12.5. Договору, зазначило, що Договір розподілу природного газу Ne42AB540-11442-21 від 24.01.2022 розірвано 30.04.2022 згідно листа Миколаївської обласної ради, а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного їх виконання, та повідомило що заборгованість за договором складає 19 301,39 грн.

Вказаний лист отриманий Миколаївською обласною радою 13.05.2022 за вх. № 281-11/05-22, про що свідчить відповідна відмітка на копії наданого листа.

17.05.2022 Миколаївська обласна рада у відповідь на лист від 12.05.2022 № 54003.1-СЛ-7257-0522 звернулась до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 281-11/05-22, в якому зазначила, що вважає некоректним посилання Оператора ГРМ на пункт 12.5. Типового договору розподілу природного газу, яким, зокрема передбачено ситуацію звільнення займаного приміщення Споживачем без врахування форс-мажорних обставин. Натомість пунктом 10.1. розділу Х «Форс-мажор» Типового договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором, якщо таке невиконання є наслідком дії непереборної сили (форс-мажорних обставин), дія яких, а саме: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, було засвідчено листом Торгово-промислова палата України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, у зв`язку з чим, фактичне припинення надання послуг постачальником внаслідок настання обставин непереборної сили відбулося 29.03.2022 незалежно від дати розірвання договору сторонами, а відтак заборгованість за послуги, що не надані фактично, у Споживача перед Постачальником відсутня.

До вказаного лиска були надані лист ДСНС України від 21.04.2022 № 29-01-1602/04.01 та лист ТТП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

22.07.2022 АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» звернулось до Миколаївської обласної ради з листом № 54003.1-СЛ-11028-0722, в якому повідомило, що відповідно глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, у разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. Якщо на дату розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу фактичний обсяг споживання сумарно по всіх об`єктах цього споживача або об`єкту, який було вилучено із зави-приєднання до умов договору розподілу природного газу, буде перевищувати оплачену річну замовлену потужність поточного календарного року з урахуванням місяця, у якому розірваний договір або вилучений об`єкт із заяви-приєднання, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня виставлення рахунку сплатити Оператору ГРМ різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності, а оскільки Договір розподілу природного газу № 42AB540-11442-21 від 24.01.2022 розірвано 30.04.2022, згідно Вашого листа, підстав для перерахунку річної замовленої потужності за квітень 2022 року немає.

Вказаний лист отриманий Миколаївською обласною радою 08.08.2022 за вхідн. № 281-11/05-22, про що свідчить відтиск вхідної печатки на копії наданого листа.

10.08.2022 Миколаївська обласна рада у відповідь на лист від 22.07.2022 № 54003.1-СЛ-11028-0722 звернулась до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 281-11/05-22 про відсутність заборгованості, в якому зазначила, що листом від 11.04.2022 № 281-11/05-22 та листом від 17.05.2022 № 281-11/05-22 було повідомлено про фактичне припинення надання послуг постачальником/фактичне вилучення об`єкта споживання із заяви-приєднання відбулося 29.03.2022 незалежно від дати розірвання договору сторонами, із незалежних від сторін договору обставин, а саме: руйнуванням адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради внаслідок ракетного удару, нанесеного збройними силами рф 29.03.2022, значного пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема мереж газопостачання, та що Типовий договір розірвано внаслідок форс-мажорних обставин, передбачених розділом Х «Форс-мажор» Типового договору, у зв`язку з чим, повний календарний місяць, у якому сталося фактичне припинення споживання газу за незалежними від сторін обставинами та у зв`язку з цим припинення договірних відносин, це саме березень 2022 року, тому заборгованість за послуги, що не надавалися та не могли надаватися фактично у квітні 2022 року, у Споживача перед Постачальником відсутня.

22.09.2022 АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» звернулось до Миколаївської обласної ради з листом № 54003.1-СЛ-13259-0922, в якому, посилаючись на положення пункт 9 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, повідомило, що у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання № 42AB540-11442-21 від 01.01.2022, у квітні 2022 р., Оператор ГРМ надав послуги з розподілу природного газу та розрахував різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності (в розмірі 30244 м.куб. Тариф на послуги розподілу природного газу становить 1,79 грн за 1 м. куб (без урахування ПДВ), у зв`язку з чим були направлені для оформлення з боку Миколаївської обласної ради акт наданих послуг № МКП82010895 від 30.04.2022 та рахунок на оплату № 62014422, з проханням підписати, та 1 екземпляр акту направити на адресу АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» та сплатити суму, зазначену в рахунку, протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання.

До вказаного акту в якості додатків були зазначені Акт наданих послуг № MKП82010895 від 30.04.2022 та рахунок на оплату № 62014422.

06.10.2022 АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» звернулось до Миколаївської обласної ради з листом № 54003.1-СЛ-14033-1022, в якому, посилаючись на положення пункту 4 глави 1 розділу І, частини другої глави 1 розділу IV, глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, постанову НКРЕКП від 22.12.202 № 2762 «Про становлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з 01.01.2022», розділ VІ Договору, повідомило, що у зв`язку з неоплатою послуг з розподілу природного газу, у Миколаївської обласної ради утворилась заборгованість перед АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» у розмірі 91525,32 грн (перевищення річної замовленої потужності 72 223,93 грн та за договором розподілу природного газу 19 301,39 грн) та запропоновано сплатити заборгованість за послуги з розподілу природного газу в найкоротший термін.

Також згідно даного листа, було направлено два примірника актів наданих послуг з січня 2022 року по квітень 2022 року, рахунок на оплату за розподіл природного газу та лист про різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності, з проханням в 2-х денний термін підписати, скріпити печаткою та повернути по одному примірні кожного акту Оператору ГРМ.

Вказаний лист отриманий Миколаївською обласною радою 12.10.2022 за вхідн. № 770-11-05-22, про що свідчить відтиск вхідної печатки на копії наданого листа.

19.10.2022 Миколаївська обласна рада у відповідь на лист від 22.09.2022 № 54003.1-СЛ-13259-0922 та лист від 06.10.2022 № 54003.1-СЛ-14033-1022, звернулась до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 770-11-05-22 про відсутність заборгованості, в якому зазначила, що листом від 12.05.2022 № 54003.1-СЛ-7257-0522 Оператор ГРМ повідомив про розірвання Типового договору 30.04.2022 та суму заборгованості Споживача на дату остаточного припинення користування природним газом у розмірі 19 301,39 грн, у зв`язку з чим, враховуючи, що фактичне остаточне припинення користування природним газом сталося 29.03.2022 за незалежними від сторін обставинами, про що було повідомлено листом від 11.04.2022 № 281-11/05-22, заборгованість за березень 2022 року в сумі 19 301,39 грн було сплачено платіжним дорученням від 29.04.2022 № 313, при цьому акти звіряння розрахунків за Договором Оператором ГРМ надані не були, незважаючи на письмову пропозицію, викладену в листі від 11.04.2022 № 281-11/05-22.

Також, у вказаному листі Миколаївською обласною радою було зазначено, що листами Оператора ГРМ від 22.09.2022 № 54003.1-СЛ-13259-0922 та від 06.10.2022 № 54003.1-СЛ-14033-1022 повідомлено про наявну за Договором заборгованість у загальній сумі 91 525,32 грн та додано акт від 30.04.2022 № MKП82010895 щодо перевищення фактичного обсягу використаної потужності у квітні 2022 року на суму 72 223,93 грн та рахунок на оплату № 62014422 до нього, акт № MКП82008497 щодо наданих у квітні послуг з розподілу природного газу (потужності) на суму 19 301,39 гри та рахунок на оплату від 21.09.2022 року № 62014597 до нього, однак станом на дату отримання інформації про заборгованість 12.10.2022 договірні відносини по розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем припинено 30.04.202, у зв`язку з чим, вказані акти та рахунки не можуть вважатися належним чином оформленими первинними документами в розумінні частини першої та частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункту 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, оскілки господарські операції повинні бути оформлені первинними документами та відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, у якому вони були здійснені, тобто у березі 2022 року, а з урахуванням умов п. 6.5. Договору, такі розрахунки мали 6 бути надані до 12.04.2022 в межах дії Договору.

В якості доказів надсилання вказаного листа були надані копії накладної Укрпошта № 225 від 20.10.2022 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 225 (№ 360).

23.11.2022 АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» звернулось до Миколаївської обласної ради з листом № 54003.1-СЛ-16545-1122, в якому, повторно посилаючись на положення пункт 9 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, повідомило, що у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання № 42AB540-11442-21 від 01.01.2022, у квітні 2022 р., Оператор ГРМ надав послуги з розподілу природного газу та розрахував різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності (в розмірі 30244 м.куб. Тариф на послуги розподілу природного газу становить 1,79 грн за 1 м. куб (без урахування ПДВ), у зв`язку з чим були направлені для оформлення з боку Миколаївської обласної ради акт наданих послуг № МКП82010895 від 30.04.2022 та рахунок на оплату № 62014422, з проханням підписати, та 1 екземпляр акту направити на адресу АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» та сплатити суму, зазначену в рахунку, протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання.

До вказаного акту в якості додатків були зазначені Акт наданих послуг № MKП82010895 від 30.04.2022 та рахунок на оплату № 62014422.

Вказаний лист отриманий Миколаївською обласною радою 30.11.2022 за вхідн. № 863-11-05-22, про що свідчить відтиск вхідної печатки на копії наданого листа.

06.12.2022 Миколаївська обласна рада у відповідь на лист від 23.11.2022 № 54003.1-СЛ-16545-1122, звернулась до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 863-11-05-22 про відсутність заборгованості, в якому зазначила, що станом на дату отримання інформації про заборгованість (листи від 22.09.2022 № 54003.1-СЛ-13259-0922 та від 06.10.2022 № 54003.1-СЛ-14033-1022) договірні відносини по розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем були відсутні; отримані обласною радою 30.11.2022 акт від 30.04.2022 № MKП82010895 щодо перевищення фактичного обсягу використаної потужності у квітні 2022 року на суму 72 223,93 грн та рахунок на оплату № 62014422 до нього не можуть вважатися належним чином оформленими первинними документами в розумінні частини першої та частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88; згідно з умовами п. 6.5. Договору, дію якого розірвано 30.04.2022, розрахунки мали б бути надані до 12.04.2022 в межах дії Договору. Таким чином, правові підстави для вимоги Оператора ГРМ до Споживача про сплату заборгованості за послуги, які не надавалися та не могли надаватися фактично за Договором у квітні 2022 року, відсутні.

Вказаний лист отриманий АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» 20.12.2022 за вх. № СЛ-5019-54003.1-1222, про що свідчить відтиск вхідної печатки на копії наданого листа.

Оскільки відповідачем не було оплачено послуги розподілу природного газу за квітень 2022 року, на думку позивача, у відповідача виникла заборгованість, на яку було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні збитки, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

До правовідносин сторін застосуванню підлягають норми Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Приписами частини четвертої ст. 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до частин першої та другої ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

За змістом частини першої ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладений (шляхом подання споживачем заяви-приєднання до умов типового договору) між сторонами Типовий договір розподілу природного газу № 42АВ540-11442-21 від 24.01.2022 за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

У контексті приписів ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Звертаючись з даною позовною заявою до суду, позивач посилався на неналежне виконанням відповідачем умов Договору розподілу природного газу № 42АВ540-11442-21 від 24.01.2022, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору (для споживача, що не є побутовим), з оплати послуг з розподілу природного газу за квітень 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача у творилась заборгованість, на яку було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні збитки.

Однак, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на настання форс-мажорних обставин, а саме: руйнування центральної частини адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, пошкодження її інженерні мережі, у тому числі мереж газопостачання внаслідок ракетного удару російської федерації 29.03.2022 в період військової агресії проти України та ведення воєнного стану, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, у тому числі зобов`язань позивача з доставки та розподілу газу (про надання послуг з розподілу природного газу) до адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради у квітні 2022 року, так як мережі постачання були зруйновані та, як наслідок, розірвання Договору розподілу природного газу № 42АВ540-11442-21 від 24.01.2022.

Так, частинами першою та другою ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно частини другої ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Приписами частини четвертої ст. 219 ГК України встановлено, що сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

У пункті 1 частини першої ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Частина друга ст. 218 ГК України також містить визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Згідно з ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух.

У ст. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44 (5) (далі - Регламент), визначено, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Суд зазначає, що листом вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, на офіційному сайті ТПП України розміщено таку інформацію:

- ТПП України враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили);

- з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Наведене надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується;

- даний лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом;

- при цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Тобто, Торгово-промислова палата України спростила процедуру підтвердження форс-мажору та підтвердила, що у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Відповідно до ст. 6.2. Регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63. постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Аналогічний підхід міститися в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у частині третій ст. 7.1.7. «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Суд зазначає, що спірним Договором не встановлено такої умови, як те, що ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від відповідальності.

Проте відсутність передбачених умовами договору юридичних наслідків порушення строків повідомлення стороною договору свого контрагента про настання форс-мажорних обставин не свідчить про те, що таке повідомлення про форс-мажор не має бути здійснено (направлено) іншій стороні взагалі.

Слід зазначити, що форс-мажорними обставинними, на які посилається відповідач, є ракетний удар російської федерації 29.03.2022 в період військової агресії проти України та ведення воєнного стану, внаслідок якого було зруйновано центральну частину адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, пошкоджено її інженерні мережі, у тому числі мережі газопостачання, що було висвітлено як у місцевих, так і у всеукраїнських ЗМІ: УНІАН https/www.unian.netwar/udar-po-nikolaevu-opubnkovano-video-zhutkih-posledstviv-ataki-novost-vtorzheniva-rossu-na-ukrainu-11763979.html.

Таким чином, обставини ракетного удару російської федерації 29.03.2022 по м. Миколаїв, а саме: влучення в адміністративну будівлю Миколаївської обласної ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, є загальновідомими.

Суд також зазначає, що факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим.

Положеннями ст. 75 ГПК України передбачені підстави звільнення від доказування.

Так, частиною першою ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (частина друга ст. 75 ГПК України).

Крім того, позивач обізнаний про вказані обставини, та, як зазанчалось відповідачем та не заперечувалось позивачем, рятувально-пошукова операція проводилась у період з 29.03.2022 до 02.04.2022, на місці якої працювали представники усіх аварійних комунальних служб, у тому числі і представники АТ «МИКОЛАЇВГАЗ».

Таким чином, позивач був обізнаний про настання обставин непереборної сили, про їх надзвичайність та невідворотність для відповідача.

Обізнаність позивача про настання форс-мажорних обставин також підтверджується підставами розірвання договору, зазначеними у звіті про виконання договору про закупівлю UA-2022-01-11-001628-а від 18.05.2022, в якому зазначено, що Договір від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 розірвано в частині постачання з 29.03.2022 із незалежних віл сторін договору обставин, а саме: руйнування саме цієї дати адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради за адресою: вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, внаслідок ракетного удару, нанесеного збройними силами Російської Федерації, значного пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема мереж газопостачання.

Крім того, як тільки стало можливим, 11.04.2022 звернулось до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 281-11/05-22 про дострокове припинення дії договору, в якому повідомила про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 у зв`язку з військово агресією Російської Федерації проти України та руйнуванням 29.03.2022 адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради внаслідок ракетного удару, значним пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема мереж газопостачання та вказала, що оплату за надані до цієї дати послуги буде здійснено відповідно до норм діючого під час оголошеного воєнного стану законодавства та просило надати на електронну адресу: або рахунки та акти за березень 2022 року та акти звіряння розрахунків за станом на 29.03.2022.

25.04.2022 Миколаївська обласна рада звернулось до АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» з листом № 305-11/05-22 про механічне від`єднання точок надання потужності, в якому повідомила про неможливість продовження договірних відносин згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2022 № 42AB540-11442-21 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та руйнуванням 29.03.2022 адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради внаслідок ракетного удару, значним пошкодженням мереж та інфраструктури, зокрема газових мереж, та просила механічно від`єднати точки потужності.

Суд також наголошує, що за визначенням, наведеним у пп. 3.1.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила (форс-мажорна обставина) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша ст. 617 ЦК України).

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Відповідач вважає, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України настали форс-мажорні обставини, які засвідчені Торгово-промисловою палатою України листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16.07.2019 в справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Водночас для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Згідно висновків Верховного Суду у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 та у постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду та аналізу ст. 218 ГК України звільнення, сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Наразі, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення Договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим та з огляду на обставини встановлені вище, а саме знищення адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, у тому числі мережі газопостачання, в наслідок ракетного удару російською федерацією стало підставою неможливості виконання договірних зобов`язань, а саме неможливості споживати природний газ та приймати / користуватись послугами з розподілу природного газу, що, на думку суду підтверджує існування причинно-наслідкового зв`язку між подією та її наслідками.

Слід зазначити, що позивач був обізнаний про влучення ракети в адміністративну будівлю Миколаївської обласної ради, у тому числі мережі газопостачання, що не позбавляло останнього права, згідно пп. 8 п. 1 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ та п. 9.1. Договору, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку: визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт, чого позивачем зроблено не було.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина перша ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «ГарсіяРуїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії» свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, пункт 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ