ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023м. ДніпроСправа № 904/8336/21 (923/1039/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Балійчук М.В.

та представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від розпорядника майна: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (м. Харків)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості у сумі 55 953,19 грн.

в межах справи №904/8336/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгоспторг-2021" (м. Дніпро)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (м. Дніпро)

про визнання банкрутом

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (далі - позивач) 03.08.2021 звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки №24 від 06.01.2021 у загальному розмірі 55 953,19 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №24 від 06.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 у справі №923/1039/21 постановлено матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" про стягнення 55 953,19 грн заборгованості передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Супровідним листом №923/1039/21/7002/21 від 25.05.2021 матеріали позовної заяви по справі №923/1039/21 було направлено на адресу Господарського суду Дніпропетровської області.

Вказані матеріали 31.08.2021 надійшли на адресу Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 справу №923/1039/21 передано на розгляд судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" було залишено без руху.

До господарського суду 20.09.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 27.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

До господарського суду 10.11.2021 від арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича надійшло клопотання про передачу справи для розгляду в межах справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду від 16.11.2021 (суддя Мельниченко І.Ф.) постановлено задовольнити клопотання арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича про передачу справи № 923/1039/21 для розгляд справи про банкрутство. Матеріали справи №923/1039/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" про стягнення заборгованості у сумі 55 953,19 грн. - передати для розгляду в межах справи №904/8336/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія"

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.11.2021 справу №923/1039/21 передано на розгляд судді Примаку С.А. згідно частини 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства для розгляду в межах справи №904/8336/21

Ухвалою господарського суду від 22.11.2021 справу №923/1039/21 прийнято до свого провадження для розгляду в межах справи №904/8336/21. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Зупинено провадження у справі № 904/8336/21 (923/1039/21) до затвердження реєстру конкурсних кредиторів у справі № 904/8336/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія".

Ухвалою господарського суду від 22.03.2023 поновлено провадження у справі №904/8336/21 (923/1039/21) з 18.05.2023. Призначено судове засідання на 18.05.2023. Залучено до участі у справі №904/8336/21 (923/1039/21) розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" - арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. (свідоцтво №1802 від 22.06.2017).

До господарського суду 18.05.2023 від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" за допомогою системи "Електронний суд " надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

У судове засідання 18.05.2023 повноважні представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд наголошує на тому, що по даній справі вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення всіх учасників справи про призначене у справі судове засідання, вчинення відповідних процесуальних дій та надано можливість взяти участь у судових засіданнях для надання пояснень по суті справи.

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 06.01.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоотезнологія" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № 24 (далі - договір, а.с.23-27), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі передати, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах визначених у договорі прийняти та своєчасно оплатити препарати ветеринарного призначення (далі - товар).

Судом також встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Пунктом 1.2. договору поставки передбачено, що у зв`язку з неможливістю наперед визначити кількість та асортимент товару, сторони домовилися про те, що ціна, асортимент та кількість (об`єм) кожної партії товару вказуються у рахунках/рахунках-фактурах, видаткових накладних.

Доказом поставки товару є підписані сторонами видаткові накладні (пункт 1.3 договору).

Згідно із положеннями пункту 1.4. договору, для поставки товару, покупець відправляє постачальнику замовлення по електронній пошті або в телефонному режимі, з обов`язковим зазначенням асортименту, кількості товару, бажаного строку та умов поставки. Підтвердженням прийняття постачальником до виконання замовлення покупця є повідомлення про це покупця засобами електронного зв`язку або в телефонному режимі та направлення покупцю рахунку на оплату (рахунку-фактури) засобами електронного/факсимільного зв`язку.

Відповідно до пункту 3.1 договору поставки, загальна ціна договору складається з вартості поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару, зазначеної у рахунках/рахунках-фактурах і видаткових накладних на кожну партію товару протягом дії договору. Постачальник має право змінювати ціни на товар у разі зміни ринкових цін на товар, та/або прийняття органами державної влади законодавчих актів, що впливають на формування договірної ціни, зростання цін на сировину, матеріали, енергоносії, зростання курсу долара, а також впливу інфляції на ціну товару. Про зміни ціни на товар постачальник повідомляє покупця до поставки товару шляхом надання покупцю рахунку/рахунку-фактури зі зміненими цінами. Оплата вказаного рахунку-фактури покупцем вважається узгодженням сторонами нової ціни. Зміна ціни не розповсюджується на вже оплачений покупцем товар.

Згідно із пунктом 3.3 покупець здійснює оплату постачальнику за товар на умовах відстрочки платежу, але не більш ніж на 14 календарних дів з дати отримання товару.

Датою отримання товару є дата видаткової накладної. Датою оплати вважається день зарахування суму, що підлягає оплаті , на банківський рахунок постачальника (пунктт 3.4., 3.5. договору).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем у період з 06.01.2021 по 02.03.2021 було поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 44 960,16 грн відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних, а саме:

- №28 від 06.01.2021 на суму 3 535,20 грн (а.с. 31);

- №98 від 15.01.2021 на суму 6 325,20 грн (а.с. 33);

- №215 від 22.01.2021 на суму 2 648,70 грн (а.с. 35);

- №216 від 22.01.2021 на суму 15 734,40 грн (а.с. 37);

- №540 від 11.02.2021 на суму 5 442,30 грн (а.с. 39);

- №837 від 02.03.2021 на суму 11 274,36 грн (а.с. 42).

Суд зауважує, що товар, визначений умовами договору, у повній мірі відповідає товару, що був поставлений згідно з вказаними видатковими накладними, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови договору.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище казаних видаткових накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення. Видаткові накладні підписані представником відповідача та скріплені відтиском печатки підприємства без будь-яких зауважень.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу отримання товару за вказаними вище видатковими накладними відповідачем також не заявлено.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Як зазначалося вище, пунктом 3.3 договору покупець здійснює оплату постачальнику за товар на умовах відстрочки платежу, але не більш, ніж на 14 календарних днів з дати отримання товару.

З матеріалів справи вбачається, що поставлений позивачем у період з 06.01.2021 по 02.03.2021 товар (продукція) на загальну суму 44 960,16 грн відповідачем оплачений не був, а отже у останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 44 960,16 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору поставки №24 від 06.01.2021 в частині повної та своєчасної оплати товару, позивач на адресу відповідача направив претензію (а.с. 45-46) про сплату коштів (боргу) у розмірі 44 960,16 грн за вказаним договором. Однак вказана вимога була проігнорована відповідачем, що і стало підставою виникнення спору.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 676,05 грн. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 873,49 грн, а також 3% річних у розмірі 1 897,47 грн. Крім того на підставі пункту 7.3 договору позивачам нараховано суму штрафу у розмірі 4 496,03 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Враховуючи визначений у пункті 3.3. договору порядок та строк оплати товару, строк оплати поставленого позивачем у період з 06.01.2021 по 02.03.2021 товар на загальну суму 44 960,16 грн є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження повної оплати поставленого позивачем у період з 06.01.2021 по 02.03.2021 товар на загальну суму 44 960,16 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 44 960,16 грн.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Перевіривши розрахунок пені на суму 2 676,05 грн, інфляційних втрат на суму 1 873,49 грн, 3% на суму 1 897,47 грн та штрафу у розмірі 4 496,03, господарський суд дійшов висновку про його обґрунтованість, та відповідно до наявності підстав задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, господарський суд зазначає, що загальний розмір позовних вимог складає 55 903,19 грн, в той час, як позивачем заявлено до стягнення 55 953,19 грн.

Оскільки заявлені позовні вимоги на суму 55 953,19 грн перевищують суму фактичної заборгованості по сплаті основного боргу, пені, інфляційних витрат, 3% річних та штрафу, господарський суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" про стягнення заборгованості у сумі 55 953,19 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (61001, місто Харків, вулиця Смольна, будинок 30; ідентифікаційний код 40196783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (49006, м. Дніпро, проспект Пушкіна, буд. 55, офіс 423; ідентифікаційний код 32853429) - 44 960,16 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 16 копійок) - основного боргу, 2 676,05 грн (дві тисячі шістсот сімдесят шість гривень 05 копійок) - пені, 1 873,49 грн (одну тисячу вісімсот сімдесят три гривні 49 копійок) - інфляційних витрат, 1 897,47 грн (одну тисячу вісімсот дев`яносто сім гривень 47 копійок) - 3% річних, 4 496,03 грн (чотири тисячі чотириста дев`яносто шість гривень 03 копійки) - штрафу та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний - 18.05.2023.

Суддя С.А. Примак