ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1002/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Українського культурного фонду, м.Київ (поштова адреса: 01010, м.Київ, вул.Лаврська, 10-12)
до Фізичної особи-підприємця Малафеєва Олега Володимировича, м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 16176,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

17.03.2023 року позивач - Український культурний фонд звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Малафеєва Олега Володимировича про стягнення 16176,00 грн заборгованості за договором про надання гранту інституційної підтримки №3ОRG81-06760 від 18.12.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.03.2023 року відкрито провадження у справі №922/1002/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі на юридичну адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61121, м.Харків, вул.Валентинівська, 42, кв.199, проте дана ухвала суду повернулась на адресу суду 03.05.2023 року без вручення адресату, з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

На час винесення рішення у справі судом перевірено юридичну адресу відповідача згідно з даними ЄДРЮО, яка залишилася незмінною.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Крім того, судом зроблено телефонограму відповідачу, якою повідомлено про відкриття провадження у справі №922/1002/23, можливість ознайомитись з матеріалами справи та надати до суду відзив на позов у строк встановлений ухвалою суду від 22.03.2023 року.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.12.2020 року між Українським культурним фондом (далі - фонд, Позивач) та ФОП Малафеєвим Олегом Володимировичем (далі - Відповідач або Грантоотримувач) був укладений Договір про надання гранту інституційної підтримки №3ОRG81-06760 (далі - Договір), відповідно до умов якого фонд надає грантоотримувачу на умовах, визначених ним договором, грант інституційної підтримки з метою забезпечення стабільної діяльності та розвитку (далі- проект інституційної підтримки) в умовах обмежувальних заходів, запроваджених упродовж дії режиму карантину, опис та мінімальні технічні вимоги до якого наведено у проектній заявці та у кошторисі згідно з додатками 1 та 2 до цього договору, а грантоотримувач реалізує проект інституційної підтримки на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1-3 розділу ІІ договору передбачено, що грантоотримувач реалізує проект інституційної підтримки до 31.12.2020 року та надає фонду пакет звітної документації відповідне до умов договору до 25.01.2021 року. Грантоотримувач здійснює свою діяльність згідно з планом, зазначеним у заявці на Проект інституційної підтримку проектній заявці) та кошторису витрат, що є додатками 1 та 2 до цього договору. Для підтвердження здійснення діяльності грантоотримувач надає фонду змістовний звіт (додаток 3), звіт про надходження та використання коштів (додаток 4) з копіями первинних бухгалтерських документів.

Згідно з пунктами 1-3 розділу ІІІ договору загальна сума гранту становить 393782,00 грн без ПДВ. Фонд надає суму гранту інституційної підтримки траншами у розмірі та у строки, визначені графіком платежів згідно з додатком 5 до цього договору. Перерахування коштів здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переказу на розрахунковий рахунок грантоотримувача.

Згідно з підпунктом 5.3.1. пункту 5.3. Порядку здійснення контролю за виконанням суб`єктами, які отримують фінансування, зобов`язань перед Українським культурним фондом, затвердженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду № 217 від 09.11.2020 року (далі - Порядок) Відповідач у терміни, визначені сторонами в Договорі, надав Позивачу пакет фінальної звітності (змістовий звіт про виконання Проекту інституційної підтримки, звіт про надходження та використання коштів для реалізації Проекту інституційної підтримки з копіями первинних бухгалтерських документів), підтверджений звітом незалежного аудитора з наданням обґрунтованої впевненості щодо достовірності та відповідності фінальної звітності ФОП Малафеєва Олега Володимировича про реалізацію Проекту інституційної підтримки відповідно до Договору № 30RG81 - 06760 про надання гранту інституційної підтримки від 18.12.2020 року між Українським культурним фондом та Фізичною особою - підприємцем Малафеєвим Олегом Володимировичем вимогам Українського культурного фонду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Розділу IV Договору «Права та обов`язки сторін» Фонд зобов`язується контролювати порядок виконання Договору, дотримання строків, правильність, обґрунтованість, та цільове використання гранту.

Відповідно до підпункту 5.4.1. пункту 5.4. Порядку Позивач здійснює постійний контроль за виконанням грантоотримувачами своїх зобов`язань, визначених Договором гранту інституційної підтримки. Об`єктами контролю є порядок виконання Договору гранту інституційної підтримки, дотримання строків, у тому числі проміжних, правильність та обґрунтованість витрачених коштів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу IV договору фонд має право здійснювати контроль та моніторинг реалізації проекту інституційної підтримки, у тому числі за місцезнаходженням грантоотримувача та/або за місцем фактичної реалізації проекту інституційної підтримки.

Пунктом 4 розділу ІІІ договору передбачено, що фонд зобов`язується: 1)надавати організаційно-методичну допомогу грантоотримувачу; 2) контролювати порядок виконання цього договору, дотримання строків, правильність, обґрунтованість та цільове використання гранту.

Згідно з пунктом 1 розділу VII договору, сторони домовились, що фактичні витрати мають відповідати принципам раціонального управління фінансами, бути відображені в бухгалтерському обліку грантоотримувача та відповідати витратам, передбаченим у кошторисі проекту, форму якого наведено у додатку 2 до цього договору.

Відповідно до пунктів 1 та 3 розділу IX договору у разі істотних порушень умов цього договору, визначених Законом України "Про Український культурний фонд", його може бути розірвано за заявою фонду в односторонньому порядку. У разі дострокового розірвання цього договору внаслідок використання будь-якої частини гранту інституційної підтримки не за призначенням або з порушенням чинного законодавства грантоотримувач зобов`язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані фондом кошти.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Розділу IV Договору «Права та обов`язки сторін» Грантоотримувач зобов`язується відповідати за будь - якими зобов`язаннями покладеними на нього цим Договором.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 1 розділу XII Договору).

На виконання умов Договору Фонд перерахував кошти гранту, згідно з погодженим Сторонами Графіком платежів, який є додатком 5 до Договору, у розмірі 393782,00 грн. Дана сума перерахована Фондом згідно з платіжним дорученням №1253 від 23.12.2020 року на вказані Грантоотримувачем у Договорі реквізити.

Відповідно до пункту 3 Розділу II Договору для підтвердження здійснення діяльності, Відповідачем було надано Позивачу змістовий звіт про виконання Проєкту інституційної підтримки (додаток 3 до Договору), звіт про надходження та використання коштів для реалізації Проекту інституційної підтримки (додаток 4 до Договору) з копіями первинних бухгалтерських документів.

При опрацюванні вищезазначених копій первинних бухгалтерських документів, з метою встановлення правильності та обґрунтованості витрачання бюджетних коштів, наданих відповідно до Договору, Позивачем виявлено наступні порушення, а саме: послуги з доставки товарів були здійснені після закінчення строку реалізації Проекту на загальну суму 16176,00 грн. Про здійснення зазначеного свідчать видаткові накладні: ТОВ «Дієса» від 04.01.2021 №3218436 на суму 3500,00 грн, від 04.01.2021 № 3218438 на суму 3743,00 грн, від 04.01.2021 №3218444 на суму 1899,00грн; ТОВ «Епіцентр К» від 18.01.2021 № 3 на суму 3035,00 грн, від 19.01.2021 № 9 на суму 2199,00 грн; ТОВ «Комфі Трейд» від 11.01.2021 № PHKHG-00000010 на суму 1799,00 грн та акт про надання послуг ТОВ «Дієса» від 04.01.2021 № 79-4 на суму 1,00 грн.

Акт здачі-прийняття і видаткова накладна належать до первинних документів та фіксують факт здійснення господарської операції. Виходячи з дат підписання зазначених документів, послуги з доставки товарів були отримані Відповідачем після закінчення строку реалізації Проєкту та строку дії Договору (31.12.2020).

Позивач вважає, що означені дії Відповідача призвели до порушення вимог підпункту 5.2.1. пункту 5.2. Порядку, а саме: «кошти надані для проекту інституційної підтримки використовуються виключно на цілі, передбачені умовами конкурсу відповідно до строків, обсягів і статей витрат, які визначені Договором гранту інституційної підтримки та додатками до нього». Оскільки всі заходи та видатки, які передбачені кошторисом, в тому числі закупівля матеріалів з їх отриманням, мали бути реалізовані до 31.12.2020 року, тому вищезазначені витрати на загальну суму 16176,00 грн є недопустимими та не можуть бути включені до витрат за рахунок коштів гранту інституційної підтримки.

Отже, на думку позивача надані докази підтверджують факт того, що Відповідачем здійснено господарську операцію після закінчення строку реалізації Проєкту, який згідно з умовами Договору мало бути завершено 31.12.2020 року.

29.11.2022 року з метою досудового вирішення спору, позивач направив засобом електронного зв`язку на електронну пошту Відповідача лист від 29.11.2022 № 607/01-19, в якому було викладено повідомлення про необхідність повернення бюджетних коштів у розмірі 16176,00 грн на розрахунковий рахунок Фонду.

Однак, відповідач відповіді на вимогу позивача не надав та кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про український культурний фонд" (далі - Закон) Український культурний фонд є бюджетною установою, що виконує передбачені цим Законом спеціальні функції щодо сприяння національно-культурному розвиткові України. Діяльність Українського культурного фонду спрямовується та координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону на виконання покладених на нього завдань Український культурний фонд, зокрема, надає гранти юридичним особам незалежно від форми власності, гранти та стипендії фізичним особам, здійснює інші види підтримки проектів, визначені Положенням про Український культурний фонд; надає гранти на підтримку та розвиток проектів у сферах культури та мистецтв, креативних індустрій та культурно-пізнавального (внутрішнього) туризму; забезпечує прозоре, цільове та ефективне використання коштів Українського культурного фонду; набуває цивільні права та обов`язки в порядку, передбаченому цивільним законодавством, у тому числі шляхом укладення договорів, контрактів, зокрема зовнішньоекономічних, інших правочинів, а також у встановлених законодавством межах несе відповідальність за порушення Українським культурним фондом законодавства.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону обов`язковою умовою завершення будь-якого проекту, реалізованого за підтримки Українського культурного фонду, є публічне представлення результатів його виконання, а також розміщення звіту про використання коштів у рамках проекту на офіційному вебсайті Українського культурного фонду для відкритого доступу у формі відкритих даних відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". У разі прийняття Дирекцією Фонду рішення про надання фінансування певному проекту за рахунок коштів Українського культурного фонду з отримувачем коштів укладається договір про надання гранту.

Грант - це фінансові ресурси, що надаються на безоплатній і безповоротній основі Українським культурним фондом суб`єкту, який провадить діяльність у сфері культури, для реалізації проекту, рішення про фінансування якого прийняте в порядку, передбаченому цим Законом.

За договором про надання гранту Український культурний фонд набуває право здійснювати контроль за реалізацією проекту відповідно до порядку, встановленого таким договором та законодавством, у тому числі вимагати виконання зазначеного порядку та вживати заходів у разі його порушення. Договір про надання гранту не може передбачати замовлення та (або) отримання Українським культурним фондом будь-яких товарів, робіт, послуг, майнових прав та (або) витрачання грошей на такі товари, роботи, послуги, майнові права.

Істотними умовами договору про надання гранту є визначення конкретного проекту, для реалізації якого надаються кошти; сума гранту (обсяг коштів) з відповідним кошторисом із зазначенням об`єктів, на які вона витрачатиметься; графік платежів; зобов`язання особи, яка отримує кошти, у тому числі щодо звітності; мінімальні технічні вимоги до проекту, які мають бути забезпечені; строк реалізації гранту; порядок надання доказів на підтвердження належного виконання договору про надання гранту; відповідальність за порушення умов договору. Типова форма договору про надання гранту затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв.

Наказом Міністерства культури України від 30.08.2018 №756 (у редакції наказу Міністерства культури України від 18.03.2019 №222) затверджено типову форму договору про надання гранту на виконання положень ч.3 ст.12 Закону та з метою удосконалення процедури реалізації творчих проектів за кошти грантів Українського культурного фонду.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором надання гранту.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

В частині 4 статті 631 ЦК України зазначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу 393782,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2020 №1253.

Для підтвердження здійснення діяльності, Відповідачем було надано Позивачу змістовий звіт про виконання Проєкту інституційної підтримки, звіт про надходження та використання коштів для реалізації Проекту інституційної підтримки з копіями первинних бухгалтерських документів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив умови договору, а саме: послуги з доставки товарів були здійснені після закінчення строку реалізації Проєкту на загальну суму 16176,00 грн.

Про здійснення зазначеного свідчать видаткові накладні: ТОВ «Дієса» від 04.01.2021 №3218436 на суму 3500,00 грн, від 04.01.2021 № 3218438 на суму 3743,00грн, від 04.01.2021 №3218444 на суму 1899,00 грн; ТОВ «Епіцентр К» від 18.01.2021 № 3 на суму 3035,00 грн, від 19.01.2021№ 9 на суму 2199,00 грн; ТОВ «Комфі Трейд» від 11.01.2021 № PHKHG-00000010 на суму 1799,00 грн та акт про надання послуг ТОВ «Дієса» від 04.01.2021 № 79-4 на суму 1,00 грн.

Пунктами 1-3 розділу ІІ договору передбачено, що грантоотримувач реалізує проект інституційної підтримки до 31.12.2020 року та надає фонду пакет звітної документації відповідно до умов договору до 25.01.2021 року.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 1 розділу XII Договору).

Отже, позивач свої зобов`язання за умовами договору виконав, що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2020 року №1253, однак, відповідач порушив умови договору щодо строків виконання зобов`язань, оскільки здійснював господарські операції після закінчення строку реалізації Проєкту, який згідно з умовами Договору мало бути завершено 31.12.2020 року.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд визнає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236, 238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Малафеєва Олега Володимировича (адреса: АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Українського культурного фонду (юридична адреса: 01601, м.Київ, вул.І.Франка, 19; поштова адреса: 01010, м.Київ, вул.Лаврська, 10-12; ) заборгованість в розмірі 16176,00 грн та 2684,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "22" травня 2023 р.

Суддя К.В. Аріт