УХВАЛА

про відмову у відстроченні сплати судового збору та

залишення позовної заяви без руху

м. Київ

15.05.2023Справа № 910/7207/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Якова Новицького, 5, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 02909973) в інтересах держави в особі 1) Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062)

2) Східного офісу Держаудитслужби (вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп.. 2, м. Дніпро, 49101; ідентифікаційний код 40477689) в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (вул. Перемоги, 129, м. Запоріжжя, 69057; ідентифікаційний код)

до 1) Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 38727770) в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вул. Горького, 6, м. Бердянськ, Запорізька обл., 71112; ідентифікаційний код 38728360)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельне управління «Промбудколія» (вул. Межигірська, 83, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 34607649)

про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору, стягнення 271 200 грн,

без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі за текстом - Міністерство, Позивач-1) та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (далі за текстом - Управління Держаудитслужби, Позивач-2) з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі за текстом - ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії, Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельне управління «Промбудколія» (далі за текстом - ТОВ «РБУ «Промбудколія», Відповідач-2), в якому Прокурор просить суд:

- визнати недійсним рішення з визначення переможця, оформленого протоколом № 2 засідання постійно діючої робочої групи з визначення результатів допорогових закупівель через електронну систему закупівель «PROZORRO» за кодом ДК 021:20-6 Інші завершальні будівельні роботи Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (визначення переможця) від 28.03.2017;

- визнати недійсним договір № 29-В-БЕФ-17 від 12.04.2017 щодо закупівлі послуг «Поточний ремонт ділянки колії № 21 (інв. № 707)», укладений між ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії та ТОВ «РБУ «Промбудколія»;

- стягнути з ТОВ «РБУ «Промбудколія» на користь ДП «АМПУ» в особі Бердянської філії 271 200 грн., а з ДП «АМПУ» одержані ним за рішенням суду 271 200 грн., стягнути в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Також Прокурором заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі та клопотання про залучення до участі у розгляді справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 ГПК України закріплено, що до позовної заяви, додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпункту 1 пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 2 684 грн.

З огляду заявлені Прокурором позовні вимоги, а саме дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового, ним повинен був бути сплачений судовий збір в розмірі 9 436 грн, а відповідні докази надано до суду.

Однак, суд вказує, що в порушення приписів пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у вказаному розмірі, а натомість в пункті 1 прохальної частини позову Прокурором заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування необхідності відстрочення сплати судового збору Прокурор посилається на введення воєнного стану в України з 24.02.2022, відсутність бюджетних коштів для оплати судового збору оскільки такі кошти першочергово спрямовуються для забезпечення обороноздатності держави.

Так, Прокурор зазначає, що з метою отримання коштів на сплату судового збору Запорізькою обласною прокуратурою направлено лист від 24.04.2023 № 21-1929 вих-23 до Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів щодо отримання додаткового фінансування.

Однак, згідно довідки № 21-325 від 01.05.2023 станом на 01.05.2023 залишок коштів на рахунку Запорізької обласної прокуратури (КВЕД 2800) складає 1 105, 01 грн, що фактично унеможливлює можливість сплати судового збору в потрібному розмірі.

Так, суд вказує, частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду враховуючи майновий стан сторони за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою вищевказаної норми Закону передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 8, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини 1 статті 8, то законодавець, визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним та вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 цієї ж норми можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що приписи пункту 1 частини 1статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавець не передбачив норми щодо відстрочення сплати судового збору в господарському процесі, оскільки в ГПК України не міститься прямих чи опосередкованих норм права які б надавали суду можливість за клопотанням сторони або з власної ініціативи відстрочити юридичній особі сплату судового збору.

При цьому, судом враховано, що Прокурором не надано доказів на підтвердження того, що під час розгляду справи в господарському суді у нього буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов`язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 ГПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зважаючи на те, що Прокурором не дотримано вимог статті 164 ГПК України, враховуючи, що приписи статті 174 ГПК України носять імперативний характер, то суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись частинами 1, 2 статті 174 та статтями 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Позовну заяву керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області - залишити без руху.

3. Встановити керівнику Бердянської окружної прокуратури Запорізької області п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 9 436 грн.

4. Попередити Прокурора, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України у разі якщо недоліки позовної заяви не усуваються у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набрала законної сили 15.05.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя Антон ПУКАС