РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2023Справа № 910/301/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/301/23

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп";

про стягнення 221 078,67 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" штраф за неналежне виконання договірних зобов`язань за договором № 684/21 від 02.07.2021 у розмірі 221 078,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 відкрито провадження у справі № 910/301/23, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду 13.02.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

28.02.2023 до суду від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшла відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" (далі - відповідач, підрядник) укладено договір будівельного підряду № 684/21 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми силами, засобами, а також необхідними матеріалами виконати роботи з "Ремонт теплоізоляції трубопроводів об`єктів Гадяцького ЦВНГК" (далі - об`єкт), за завданням замовника відповідно до кошторисної документації, умов договору та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчені по об`єкту роботи.

Згідно з п. 1.2., 1.3. договору, вид робіт - ремонтні роботи. Найменування робіт: "Ремонт теплоізоляції трубопроводів об`єктів Гадяцького ЦВНГК".

Як визначено п. 1.4. договору, обсяг, перелік і зміст робіт визначаються дефектними актами та у кошторисній документації, що погоджується сторонами шляхом підписання договірної ціни на виконання будівельних робіт (додаток № 2).

За змістом п. 2.1. - 2.3. договору, початок виконання робіт - впродовж десяти календарних днів з дати передачі будівельного майданчику підряднику. Закінчення виконання робіт - впродовж 120 календарних днів з дати передачі будівельного майданчика підряднику. Строки виконання робіт передбачені у графіку виконання будівельних робіт (додаток №1) який є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.1. договору, приймання-передача виконаних робіт за договором здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.4. договору, приймання-передача закінченого будівництвом об`єкту оформляється актом приймання виконаних робіт, підписаним членами комісії з представників замовника та підрядника.

У п. 5.6. договору сторони узгодили, що підрядник зобов`язаний щомісячно, разом з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) та актом приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), подавати замовнику виконавчу документацію.

Загальна ціна договору, відповідно до п. 6.1. договору, сформована на підставі кошторисної документації, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" та інших стандартів, та не може перевищувати 2 764 243,81 грн, в т. ч. ПДВ 460 707,30 грн (додаток №2 - договірна ціна на виконання будівельних робіт).

Як вбачається з п. 8.1. договору, за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками (за наявності) сторін, за умови надання підрядником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 12.7. цього договору і діє до 31.12.2021. (п. 12.6. договору).

30.12.2021 додатковою угодою №1 до договору внесено зміни до п. 12.6. договору та продовжено термін його дії до 31.12.2022.

Позивач вказує, що під час проведення будівельних робіт, підрядником порушено строки, передбачені умовами договору та частково не виконано роботи у строки, встановлені договором, у зв`язку з чим позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій, які останній і просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп".

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що він не міг виконати свої зобов`язання за договором у вказаний строк, у зв`язку з обставинами непереборної сили, дія яких викликана винятковими погодними умовами, а тому вина у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" у простроченні зобов`язання відсутня.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору підряду № 684/21 від 02.07.2021 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що згідно із додатком №1 (Графік виконання будівельних робіт) до договору, будівельні роботи мали бути виконані впродовж 120 календарних днів з дати передачі будівельного майданчика підряднику.

Як вбачається з актів здачі - прийняття будівельних майданчиків від 30.08.2021, будівельні майданчики підряднику було передано 30.08.2021.

Таким чином, будівельні роботи мали бути виконані відповідачем у строк до 29.12.2021.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" у вказаний строк роботи за договором не виконало.

Невиконання свого зобов`язання у встановлений строк відповідач обґрунтовує настанням обставин непереборної сили, дія якої викликана винятковими погодними умовами, про що останній повідомляв позивача листами № 654 від 30.09.2021, № 972 від 30.10.2021, № 989 від 20.11.2021, № 980 від 30.11.2021, № 987 від 17.12.2021 та № 988 від 17.12.2021 та в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" зазначало про необхідність продовження терміну дії договору для виконання робіт на ту кількість днів, протягом яких роботи не могли виконуватися у зв`язку з технологічними умовами їх виконання.

На підтвердження вказаних обставин, відповідачем надано до суду сертифікат Полтавської Торгово-промислової палати № 5300-22-1138 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено період дії обставин непереборної сили з 01.11.2021 по 31.12.2021.

Так суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 883 Цивільного кодексу України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

За змістом частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В свою чергу у п. 9.2. договору визначено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Згідно з п. 9.3. договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин.

Однак суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання ним листів № 654 від 30.09.2021, № 972 від 30.10.2021, № 989 від 20.11.2021, № 980 від 30.11.2021, № 987 від 17.12.2021 та № 988 від 17.12.2021, більш того позивач вказує, що вказані листи він не отримував.

Повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання.

Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно роботи та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор) (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 913/958/16 від 10.10.2018.

А від так, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що відповідач у визначений строк в п. 9.2. договору не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, а тому позбавлений права посилатися на дію таких обставин.

В свою чергу відповідачем надано до матеріалів справи сертифікат Полтавської Торгово-промислової палати № 5300-22-1138 від 13.10.2022 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено період дії обставин непереборної сили з 01.11.2021 по 31.12.2021.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення вказаного сертифікату на адресу позивача, однак відповідачем до матеріалів справи наданий лист позивача, який наданий в дуже не якісній копії, за змістом якої неможливо встановити його дату та номер.

Однак суд вказує, що оскільки відповідачем не повідомлено позивача у строк визначений в п. 9.2. договору про настання форс-мажорних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" втратило право посилатися на настання таких обставин, навіть якщо вказані обставини засвідчені сертифікатом Торгово-промислової палати.

Згідно з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як було встановлено судом, відповідач у строк встановлений додатком № 1 до договору, а саме до 29.12.2021 роботи не виконав, тобто є таким, що прострочив своє зобов`язання.

Згідно з приписами статтей 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Пунктом 8.3. договору визначено, що у разі порушення з вини підрядника строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості робіт з яких допущено прострочення виконання із врахуванням ПДВ (ПДВ враховується, якщо постачальник є платником ПДВ).

Отже, при укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо строків виконання робіт за договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем виконано робіт на загальну суму 553 457,10 грн, а в свою чергу вартість невиконаних робіт складає 2 210 786,71 грн.

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунки суми штрафу, господарський суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 221 078,67 грн штрафу підлягають задоволенню.

Відносно тверджень відповідача про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням на території України військового стану, суд зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, наведено висновок щодо застосування ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- ст.14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Крім того, сторони у п. 9.1. - 9.3. договору встановили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за дим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Строк виникнення таких зобов`язань відкладається на строк дії таких обставин. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивача про настання вказаних форс-мажорних обставин. Сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, відповідачем не надавався ні позивачеві ні суду.

У зв`язку з наведеним судом відхиляються твердження відповідача про невиконання договірних зобов`язань через настання форс-мажорних обставин.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Віват Груп" (03057, місто Київ, вулиця Олександра Довженка, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 41782522) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код юридичної особи 30019775) в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (36008, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок 173, ідентифікаційний код 00153100) 221 078 (двісті двадцять одна тисяча сімдесят вісім) грн 67 коп. штрафу та 3 316 (три тисячі триста шістнадцять) грн 18 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко