РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/557/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТЕХНОВА"

, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03050

e-mail:

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради

, вул. Пирогова, 16, м. Чернігів, 14005

e-mail:

про стягнення 1 249 031,10 грн

Представники учасників справи не прибули.

У судовому засіданні 17.05.2023 була підписана вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" подано позов до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради про стягнення 1 249 031,10 грн заборгованості за постачання теплової енергії в гарячій воді.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №300/ЗТ/23 про закупівлю від 03.02.2023.

Ухвалою суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін; судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 17.05.2023 о 09:00. Відповідно до ст.165,166,167 ГПК України вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на позовну заяв, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі, дату, час судового засідання та встановлення строків для подання заяв по суті справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

25.04.2023, у встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №41-05/854 від 25.04.2023, у якому відповідач визнає заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію за період з 17.12.2022 по 20.02.2023 у сумі 1 249 031,10 грн та пояснює її виникнення відсутністю фінансування з обласного бюджету на оплату комунальних послуг. Відповідач зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову в повній мірі. Також просить розглянути справу без участі представника КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня" ЧОР.

У судове засідання 17.05.2023 учасники справи не прибули.

Суд задовольнив клопотання відповідача про розгляд справи без участі їх представника.

Додаткових заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Встановивши обставини справи, зміст спірних правовідносин, дослідивши та оцінивши подані докази, розглянувши подані документи, суд встановив.

03.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ТЕХНОВА" (постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради (споживач) укладено договір №300/ЗТ/23 про закупівлю (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов`язується у 2023 році поставити споживачу теплову, зазначену в пункті 1.2. Договору, а споживач - отримувати і своєчасно її оплачувати.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару (робіт або послуг): відповідно ДК021:2015 код 09320000-8 "пара, гаряча вода та пов`язана продукція" (в т.ч. потреби орендарів (бюджетні установи) - 40 Гкал та потреби орендарів (інші споживачі) - 40 Гкал), що поставляється споживачу. Одиницею виміру теплової енергії є 1 Гкал (п. 1.2. Договору).

Кількість теплової енергії, що поставляється Споживачу становить: 3 000 Гкал, відповідно до заявлених Споживачем обсягів закупівлі, в т.ч. потреби орендарів (бюджетні установи) - 40 Гкал та потреби орендарів (інші споживачі) - 40 Гкал, відповідно до заявлених Споживачем обсягів закупівлі (п.1.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що вартість цього договору визначається з урахуванням Податкового кодексу України та законодавства у сфері теплопостачання за тарифами на послугу з постачання гарячої води (без урахування ПДВ), та складається із суми планової вартості обсягів місячних поставок теплової енергії протягом вказаного у п.10.1. даного Договору строку дії Договору та становить 4 985 208,00 грн, з урахуванням ПДВ на дату підписання цього Договору, в т.ч. потреби орендарів (бюджетні установи) - 66 469,44 грн з ПДВ та потреби орендарів (інші споживачі) - 74 770,56грн з ПДВ.

Фактична помісячна вартість теплової енергії визначається на підставі актів приймання-передачі, підписаних Сторонами.

У разі зміни встановлених тарифів на теплову енергію рішеннями органів, до компетенції яких віднесено їх встановлення (погодження, затвердження), споживач ознайомлюється з новими тарифами в порядку, встановленому законодавством та зобов`язується оплачувати вартість теплової енергії, що ним спожита, на підставі змінених тарифів, з моменту їх встановлення (п. 3.3. Договору).

Згідно з п. 4.2., 4.3. Договору розрахунки за теплову енергію здійснюються споживачем у грошовій формі шляхом перерахування суми, визначеної згідно п.4.1. даного договору, на поточний рахунок відокремленого підрозділу постачальника, Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ ФІРМИ "ТЕХНОВА" (, поточний рахунок НОМЕР_1 в філії Чернігівське обласне управління АТ Ощадбанк), на підставі пред`явленого рахунка на оплату та акту приймання-передачі. В акті приймання-передачі вказується кількість спожитої теплової енергії та тариф на теплову енергію. За письмовою згодою сторін можливі інші шляхи розрахунків, які не заборонені чинним законодавством, а саме: постачальник має право отримувати від споживача авансовий платіж, який повинен дорівнювати платежу, що буде не меншим, ніж платіж за попередній розрахунковий місяць. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач сплачує за прийняту теплову енергію не пізніше 30 календарних днів з дня отримання рахунку та акту приймання-передачі теплової енергії.

В будь-якому випадку споживач не звільняється від обов`язку оплатити за надану послугу з постачання гарячої води в повному обсязі (п.4.8. Договору).

Виходячи з пункту 5.4. Договору кількість спожитої споживачем теплової енергії визначається за даними приладів обліку споживача.

Відповідно до п. 5.7. Договору розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно з встановленими тарифами за наступними розрахунковими одиницями:

- за 1 Гкал - при наявності приладу обліку теплової енергії, що здійснює облік в Гкал - згідно з його показниками;

- за 1 Гкал - якщо прилад обліку теплової енергії визначає кількість спожитої теплової енергії в будь-яких інших розрахункових одиницях ніж гігакалорія, то для визначення обсягу спожитої теплової енергії в гігакалоріях сторонами застосовується перевідні коефіцієнти метричних одиниць виміру : 1 ГДж = 0,238846 Гкал; 1 МВт/ч = 0,859844522 Гкал тощо;

- за 1 Гкал - за відсутності приладів обліку - обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі. з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 6.1.1., 6.1.21. Договору споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену теплову енергію. Щомісячно здійснювати розрахунки за отриману теплову енергію, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, в порядку, передбаченому цим договором.

У відповідності до п.6.1.32. Договору споживач зобов`язаний підписувати акти приймання-передачі теплової енергії. Один примірник підписаного акту приймання-передачі споживач зобов`язаний повернути постачальнику у 5-денний термін з моменту його пред`явлення споживачу. У випадку незгоди споживача з виставленим актом приймання-передачі теплової енергії споживач в 5-ти денний термін зобов`язаний повідомити про це постачальника в письмовому вигляді з обґрунтуванням причин такої незгоди. В разі неповідомлення постачальника про обґрунтовану відмову, неповернення або не підписання акту приймання-передачі теплової енергії в 5-ти денний термін, акт вважається прийнятим сторонами в повному обсязі.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Цей договір, згідно з п. 10.1., 10.4. набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2023 року включно, а в частині здійснення розрахунків до їх повного проведення.

Умови цього договору застосовуються при закупівлі споживачем у постачальника послуги з постачання гарячої води з 01 січня 2023 року.

У позовній заяві позивачем зазначено, що щомісячний розмір нарахувань за постачання теплової енергії на об`єкт, що знаходяться за адресою вул. Пирогова, 16 проводився наступним чином:

- розподіл кількості теплової енергії у відсотковому відношенні згідно показників теплолічильника встановленого на об`єкті між споживачем теплової енергії, які знаходяться у приміщеннях головного корпусу з грудним відділенням та лікувально-діагностичним корпусом (Додаток №3 від 03.02.2023) та з урахуванням втрат в теплових мережах. Втрати в теплових мережах для розрахунку в Додатку №2 від 03.02.2023;

- згідно КТМ 204 Україна 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в України" на температуру зовнішнього повітря середньомісячну за опалювальний період по тепловому навантаженню вказаному в Додатку №1 від 03.02.2023 до договору.

Щомісячний розмір нарахувань за постачання теплової енергії на об`єкт 1120009 (інфекційне відділення), що знаходяться за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 44 проводився згідно показників теплолічильника, встановленого на об`єкті.

На виконання умов Договору позивач поставив Споживачу у період з січня по лютий 2023 року теплову енергію (опалення):

- за період з 17.12.2022 по 20.01.2023 (включно): бюджет на суму 608 857,08грн та інші на суму 9 378,39грн, всього - на суму 741 882,57грн;

- за період з 21.01.2023 по 20.02.2023 (включно): бюджет на суму 520 093,04грн та інші на суму 8 300,97грн, всього - на суму 634 072,81грн.

Кількість та вартість (ціна) поставленої позивачем та прийнятої відповідачем теплової енергії за Договором за спірний період підтверджується Актами прийому-передачі: від 31.01.2023 в об`ємі 445,69844 Гкал на суму 741 882,57грн з ПДВ; від 28.02.2023 в об`ємі 380,90704 на суму 634 072,81грн з ПДВ. Зазначені Акти підписані та скріплені печатками обох сторін.

За твердженням позивача, зазначені вище акти, у розумінні чинного законодавства, є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію (зокрема, її зміст, обсяг, підписантів та ін.) та засвідчують її фактичне здійснення, а первинний документ є підставою для проведення розрахунків між контрагентами та здійснення бухгалтерського обліку господарської операції (ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

За доводами позивача, у період з січня по лютий 2023 року споживач жодного разу не звертався з претензіями чи скаргами щодо якості або неналежного виконання умов договору постачальником.

За період з січня по лютий 2023 року позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури: №0300/ЗТ/23 від 31.01.2023 на суму 741 882,57грн та №0300/ЗТ/23 від 28.02.2023 на суму 634 072,81грн, які надіслані рекомендованими листами.

Вказана у рахунках-фактурах вартість послуг визначена позивачем згідно з тарифами, які встановлені рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №537 від 03.11.2022 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги з постачання гарячої води ТОВ Фірма "Технова" для потреб бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів".

Відповідачем вказані вище рахунки-фактури оплачені частково на суму 126 924,28грн, про що свідчать платіжні доручення: №439 від 06.03.2023 на суму 72 891,18грн з призначенням платежу "за теплову енергію по орендаря зг. акту 3 від 31.01.2023 дог. 300/3Т/23 ПДВ 12148,53" та №517 від 16.03.2023 на суму 54 033,10грн з призначенням платежу "за теплову енергію по орендаря зг. акту 280223 від 28.02.2023 дог. 300/3Т/23 ПДВ 9005,52".

Відповідач за надані позивачем послуги за спожиту теплову енергію за період з січня по лютий 2023 року на суму 1 249 031,10грн не розрахувався, що стало підставою для звернувся з позовом до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами та в яких виник спір, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Крім того, відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання", а тому до спірних відносин підлягають застосуванню положення і даного спеціального закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Частина 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлює, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір постачання теплової енергії. Позивач належним чином виконав умови договору, поставив відповідачу за період з січня по лютий 2023 року теплову енергію на загальну суму 1 375 955,38 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати за спожиту ним теплову енергію за період з січня по лютий 2023 року виконав частково у сумі 126 924,28грн, що є порушенням умов договору та вищезазначених норм матеріального права. Заборгованість за спожиту теплову енергію становить 1 249 031,10 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Пунктом 1 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1,4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, наявність заборгованості на суму 1 249 031,10 грн підтверджена матеріалами справи і наявні законні підстави для її стягнення.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 1 249 031,10 грн боргу за спожиту теплову енергію за період з січня по лютий 2023 року за спірним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову в повній мірі.

Частиною 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено вирішення судом питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

За змістом ч.1 ст.130 ГПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За подання даної позовної заяви позивачем сплачено 18 735,47грн судового збору згідно з платіжним дорученням №29954 від 04.04.2023.

Приймаючи до уваги, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги повністю, а тому позивачу слід повернути з Державного бюджету 50% сплаченого ним судового збору (виходячи із суми 18 735,47грн судового збору згідно з платіжним дорученням №29954 від 04.04.2023, примірник якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області №927/557/23), що становить 9 367,74грн.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 9 367,74грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 46, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 130, 191, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради (, вул. Пирогова, 16, м. Чернігів, 14005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТЕХНОВА" (, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03050) 1 249 031,10грн заборгованості та 9 367,74грн витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути з Державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ТЕХНОВА" (, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03050) 9367,74грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №29954 від 04.04.2023, примірник якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області №927/557/23.

Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.05.2023.

Суддя В.В. Моцьор