ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/442/23

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативне тепло Згурівка»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 19368,38 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативне тепло Згурівка» (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 19368,38 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (теплової енергії) від 01.11.2020 №_23_/2020, щодо здійснення розрахунку за надані послуги з постачання пари та гарячої води у період з січня 2020 року по березень 2022 року згідно перелічених в позові актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2023 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 28.03.2023 для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 11.04.2023 та встановлено відповідачу строк до 21.04.2023 для подачі заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (теплової енергії) від 01.11.2020 №_23_/2020, щодо здійснення розрахунку за надані послуги з постачання пари та гарячої води у період з січня 2020 року по березень 2022 року згідно перелічених в позові актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на адресу його місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативне тепло Згурівка» надійшли додаткові пояснення від 06.03.2023 (вх. № суду 4376/23 від 07.03.2023).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю послуг з постачання пари та гарячої води (теплової енергії) від 01.11.2020 №_23_/2020 (далі договір), відповідно до умов якого позивач теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання надати відповідачу споживачу теплову енергію для опалення приміщень, що знаходяться за адресою: смт Згурівка, вул. Центральна, 2, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги за отриману теплову енергію (код згідно ДК 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція), надалі за текстом теплова енергія, в обсягах, визначених даним договором за встановленими відповідними компетентними органами тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

В п. 1.2 договору визначені обсяги закупівлі: теплова енергія 5,4 Гкал.

Відповідно до п. 3.1 договору тарифом на теплову енергію є грошове вираження витрат на постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал). Вартість 1 Гкал на момент укладання договору становить 1828,11 грн. без ПДВ. З урахуванням діючого на момент підписання даного договору тарифу теплової енергії вартість договору становить 11421 грн. без ПДВ (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.4 договору ціна цього договору може бути змінена протягом дії договору залежно від зміни тарифу теплової енергії.

Відповідно до п. 4.1, 4.1.1, 4.1.2 договору строк постачання теплової енергії - опалювальний період 2020-2021 років щомісячно з першого по останнє число кожного місяця в період з 15 жовтня 2020 року по 30.04.2021 року. Теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію у вигляді: опалення - протягом опалювального сезону, початок та закінчення якого визначаються відповідними розпорядженням або рішенням уповноважених органів; гарячу воду - протягом року згідно графіку, затвердженого органом місцевого самоврядування; пари - відповідно з технічними характеристиками обладнання, яке знаходиться на балансі споживача та господарсько-виробничими потребами споживача. Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється відповідними органами влади.

Теплова енергія за цим договором постачається споживачу для опалення приміщення опалювальна площа якого - 17,70 кв. м., що знаходиться за адресою: смт Згурівка, вул. Центральна, 2 в обсязі 5,4 Гкал (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 6.1, 6.2, 6.4 договору плата за послуги справляється за показаннями засобів обліку теплової енергії. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за поставлену теплову енергію проводиться споживачем за тарифами, які затверджені у встановленому законодавством порядку. Розрахунки проводяться на поточний рахунок Теплопостачальної організації шляхом оплати до 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем на підставі належним чином оформлених Актів приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до п. 6.7 договору приймання - передача теплової енергії, поставленої споживачу Теплопостачальною організацією, оформлюється щомісячним актом приймання - передачі. Теплопостачальна організація до 5-го числа наступного за розрахунковим місяцем складає та передає нарочно уповноваженому представнику споживача чи надсилає рекомендованим листом на адресу споживача пакет розрахункових документів: Акт приймання - передачі, рахунок-фактура - щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально, в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу Теплопостачальної організації один примірник Акту приймання-передачі, Акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення.

До обов`язків теплопостачальної організації належить, зокрема, забезпечувати постачання послуг в період з 15.10.2020 по 15.04.2021 щорічно (п. 10.2.14 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.10.2023. Керуючись п. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились що дія договору розповсюджується на відносини що склались між сторонами з 16.10.2020. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 15.1, 15.2, 15.3 договору).

В додатку № 1 до договору сторони підписали акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає, що він на виконання умов договору виконав свої зобов`язання з постачання відповідачу теплової енергії у період з січня 2020 року по березень 2022 року включно на суму 19368,38 грн., що підтверджується наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 31.01.2020 № ОУ-0000027 на суму 910,37 грн., від 28.02.2020 № ОУ-0000060 на суму 952,22 грн., від 31.03.2020 № ОУ-0000093 на суму 717,41 грн., від 31.10.2020 № ОУ-0000121 на суму 267,58 грн., від 30.11.2020 № ОУ-0000150 на суму 705,05 грн., від 31.12.2020 № ОУ-0000189 на суму 1465,29 грн., від 31.01.2021 № ОУ-0000027 на суму 1719,20 грн., від 01.03.2021 № ОУ-0000067 на суму 2139,48 грн., від 31.03.2021 № ОУ-0000109 на суму 1629,28 грн., від 01.11.2021 № ОУ-0000130 на суму 257,07 грн., від 30.11.2021 № ОУ-0000160 на суму 1775,08 грн., від 30.12.2021 № ОУ-0000189 на суму 2754,54 грн., від 31.01.2022 № ОУ-0000019 на суму 2866,58 грн., від 31.03.2022 № ОУ-0000062 на суму 1209,23 грн., завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Як зазначає позивач перелічені вище акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) були отримані відповідачем нарочно, проте останній їх не підписав, не оплатив, заперечень на них не надав позивачу.

Враховуючи, що відповідач своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку по переліченим вище актам здачі-прийняття робіт (надання послуг) не виконав, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 08.09.2022 № 08/09-4 про сплату заборгованості за поставлену теплову енергію. Разом з вказаною претензією позивач надіслав відповідачу перелічені вище акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом від 13.09.2022 № 588. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не повернув, мотивованих заперечень щодо наданих послуг та їх вартість вказаних в актах не надав, своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за спожиту теплову енергію згідно перелічених вище актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не виконав, у зв`язку з чим, за ним рахується борг в розмірі 19368,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Частиною 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами у справі договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо здійснення розрахунку за надані послуги з теплопостачання у період з січня 2020 року по березень 2022 року згідно перелічених вище актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), у зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 19368,38 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 19368,38 грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання у період з січня 2020 року по березень 2022 року.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача в розмірі 19368,38 грн. перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 19368,38 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що між позивачем (далі клієнт) та адвокатом Українець Ольгою Борисівною (далі адвокат) укладено договір про надання правової допомоги від 23.01.2023 № 23/01 (далі договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого адвокат зобов`язався протягом строку дії даного договору надати клієнту правову допомогу (надалі правова допомога), а клієнт в свою чергу, зобов`язується прийняти таку правову допомогу та оплатити її в порядку та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 5.2 договору про надання правової допомоги розмір гонорару за цим договором складає 10000 грн.

Пунктом 5.3 договору про надання правової допомоги відшкодування витрат адвоката, понесених останнім в процесі надання передбачених договором правової допомоги, здійснюється клієнтом окремо, на підставі наданих адвокатом відповідних документів.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 договору про надання правової допомоги).

Відповідно до п. 7.2 договору про надання правової допомоги строк цього договору починається з моменту, визначеного у п. 7.1 договору даного договору та закінчується 15.07.2023. За відсутності до спливу строку дії цього договору пропозицій сторін щодо його розірвання, він вважається продовженим строком на 1 календарний рік, на тих самих умовах.

На виконання умов договору про надання правової допомоги адвокат надав позивачу передбачені договором послуги за спірними правовідносинами по даній господарській справі на суму 10000 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.01.2023 на суму 10000 грн., який підписаний в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін позивача та адвокатом.

Позивач оплатив надані адвокатом послуги в сумі 10000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 30.01.2023 № 4, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц , в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (такий висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12 січня 2023 року у cправі № 911/272/21, від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, від 20 грудня 2022 року у cправі № 910/6310/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Виходячи з критеріїв, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем з відповідача витрати в розмірі 7000 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, не відповідають вказаним критеріям, оскільки не мають характеру необхідних, є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, а їх відшкодування матиме надмірний характер для відповідача, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, а тому, з урахуванням зазначеного заявлені позивачем до стягнення витрати в розмірі 7000 грн. є необґрунтованими та нерозумними.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення заявлених позивачем до стягнення витрати в розмірі 7000 грн. на відповідача.

Решта витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи у розмірі 3000 грн. підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенні в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу покладається судом на відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 126, 129, 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативне тепло Згурівка» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19368,38 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативне тепло Згурівка» (вул. Київська, 12А, смт Згурівка, Згурівський р-н, Київська обл., 07600, ідентифікаційний код 41652590) 19368 (дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 38 коп. заборгованості, 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 18.05.2023.

Суддя Ю.В. Подоляк