ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м.Дніпро Справа № 908/3839/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Вечірка І.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 (суддя Черкаський В.І.)

у справі № 908/3839/21

Кредитори:

1. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, буд. 2/12, Київ, 04070, адреса для листування - вул. Жуковського, 3, м. Дніпро, 49044, адреса електронної пошти - ; )

2. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, буд. 100, Київ, 03150, представник - адвокат Шишка Ю.О., адреса для листування - пр. Степана Бандери, 9, БЦ Форум Парк Плаза, копрус 4 "С", скринька № 50, м. Київ, 04073, адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2; )

Банкрут - Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

банки, які здійснюють розрахунково-касове обслуговування боржника -

1. АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (вул. Автозаводська 54/19, 04114, м. Київ)

2. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОТП БАНК" (вул. Жилянська, 43, Київ, 01033, )

3. ПАТ "Альфа-Банк" (вул. Десятинна, 4/6, Київ, 04073, )

4. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, буд. 2/12, Київ, 04070)

5. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІДЕЯ БАНК" (вул. Валова, буд. 11, м. Львів, 79008)

6. ПАТ "Банк Восток" (вул. Курсантська, 24, м. Дніпро, 49051)

Керуючий реалізацією - Лященко С.С. ( АДРЕСА_2 )

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 02.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховного Суду на веб - порталі "Судова влада України" в мережі Інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (№ 68326 від 04.02.2022).

Постановою від 17.11.2022 фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом.

Арбітражним керуючим Лященко С.С. подані до суду клопотання:

- про затвердження звітів "Про здійснення та відшкодування витрат" та "Про нарахування та виплату грошової винагороди" (вх. № 9102/08-08/22 від 08.08.2022, 10792/08-08/22 від 07.09.2022),

- стягнення грошової винагороди та витрат (вх. № 10792/08-08/22 від 05.09.2022, вх. № 10815/08-08/22 від 08.09.2022; вх. № 12209/08-08/22 від 05.10.2022, 13044/08-08/22 від 21.10.2022).

15.11.2022 арбітражним керуючим Лященко С.С. подане клопотання (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) про залишення без розгляду зазначених клопотань. Враховуючи його правомірність, відповідність вимогам ГПК України, клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) в цій частині слід задовольнити та залишити без розгляду клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С.:

- про затвердження звітів "Про здійснення та відшкодування витрат" та "Про нарахування та виплату грошової винагороди" (вх. № 9102/08-08/22 від 08.08.2022, 10792/08-08/22 від 07.09.2022),

- стягнення грошової винагороди та витрат (вх. № 10792/08-08/22 від 05.09.2022, вх. № 10815/08-08/22 від 08.09.2022; вх. № 12209/08-08/22 від 05.10.2022, 13044/08-08/22 від 21.10.2022).

Також, у клопотанні (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) арбітражний керуючий Лященко С.С. просить затвердити звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" вих. № 08-ЗВ від 08.11.2022 р.; звіт "Про здійснення та відшкодування витрат" вих. № 08-звв від 08.11.2022 р.; стягнути суму в розмірі 87 320,52 грн. пропорційно розміру кредиторських вимог кредиторів: АТ "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) (78,88 % вимог кредиторів) - 68 878,43 грн.; АТ "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, ) (21,12 % вимог кредиторів) - 18 442,09 грн. за період з 02.05.2022 по 17.11.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди, витрат по справі (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) задоволено частково.

Залишено без розгляду клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С.:

- про затвердження звітів "Про здійснення та відшкодування витрат" та "Про нарахування та виплату грошової винагороди" (вх. № 9102/08-08/22 від 08.08.2022, 10792/08-08/22 від 07.09.2022),

- стягнення грошової винагороди та витрат (вх. № 10792/08-08/22 від 05.09.2022, вх. № 10815/08-08/22 від 08.09.2022; вх. № 12209/08-08/22 від 05.10.2022, вх. № 13044/08-08/22 від 21.10.2022).

Затверджено звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" вих. № 08-ЗВ від 08.11.2022 р., звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" (вх. № 14341/08-08/22 від 15.11.2022) на суму 29 033 грн. 33 коп.

Затверджено звіт "Про здійснення та відшкодування витрат" вих. № 08-звв від 08.11.2022 р., звіт про здійснення та відшкодування витрат (вх. № 14339/08-08/22 від 15.11.2022) на суму 745 грн. 00 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) на користь арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 04.02.2013 № 107, 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юніна, 95, РНОКПП НОМЕР_2 ) суму 22 901 грн. 49 коп. основної грошової винагороди та суму 587 грн. 66 коп. понесених витрат.

Стягнуто з Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, ) на користь арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 04.02.2013 № 107, 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юніна, 95, РНОКПП НОМЕР_2 ) суму 6 131 грн. 84 коп. основної грошової винагороди та суму 157 грн. 34 коп. понесених витрат.

В іншій частині в клопотанні арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди, витрат по справі (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерним товариством "Сенс Банк" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 у справі № 908/3839/21 в частині стягнення з кредиторів грошової винагороди та понесених витрат на користь арбітражного керуючого Лященка С.С. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути зазначені суми з ОСОБА_1.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Скаржник стверджує, що судом не було враховано, що перекладання тягаря оплати послуг арбітражного керуючого на кредиторів, які звернулися у справу про банкрутство в надії отримати частину своїх коштів, є зловживанням своїми правами в розумінні ст. 13 ЦК України та ст.ст. 42, 43 ГПК України.

Наголошує на тому, що господарський суд Запорізької області, вирішуючи питання у справі № 908/3839/21 (ухвала від 05.12.2022) щодо стягнення з кредиторів грошової винагороди та понесених витрат арбітражного керуючого, послався на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 24.04.2018 у справі № 910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16 та від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, яка є нерелевантною до спірних правовідносин, оскільки у вказаних постановах суд касаційної інстанції висловив позицію щодо справ про банкрутство юридичних осіб, які було ініційовано кредитором, а не боржником, й керувався при цьому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, який наразі втратив чинність.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 у справі № 908/3839/21.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 30.03.2023 о 11 год. 00 хв.

29.03.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від кредитора АТ «Сенс Банк» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, в якому він підтримав доводи свої апеляційної скарги.

У судовому засіданні 30.03.2023 колегія суддів порадившись, оголосила про перерву у судовому засіданні на 18.05.2023 на 10 год. 10хв.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі №908/3839/21, яке відбудеться 18.05.2023 на 10:10 год.

В судовому засіданні 18.05.2023 приймали участь представник кредитора Акціонерного товариства "Укрсиббанк" та арбітражний керуючий Лященко С.С. Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, з огляду на подану АТ «Сенс Банк» заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника кредитора АТ «Сенс Банк» та боржника ОСОБА_1.

Представник кредитора АТ "Укрсиббанк" в судовому засіданні 18.05.2023 підтримав доводи апеляційної скарги АТ «Сенс Банк», просив її задовольнити: скасувати ухвалу в оскаржуваній частині (щодо стягнення з кредиторів грошової винагороди та понесених витрат на користь арбітражного керуючого) та прийняти нове рішення, яким покласти тягар виплати винагороди та витрат на боржника.

Арбітражний керуючий Лященко С.С. надав свої пояснення та просив вийти за межі вимог та доводів апеляційної скарги, скасувавши ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди, витрат по справі (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) та стягнувши на його користь додаткові нарахування на суму основної винагороди відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України та доданого розрахунку, в задоволенні яких суд першої інстанції відмовив.

З приводу вказаної заяви апеляційний суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний перегляд справи здійснюється за поданою апеляційною скаргою й апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог саме апеляційної скарги.

З огляду на те, що арбітражним керуючим Лященко С.С. апеляційна скарга не подавалася, апеляційне провадження у справі № 909/3839/21 здійснюється на підставі апеляційної скарги АТ «Сенс Банк», з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України, яким не передбачено зміну чи скасування судового рішення на підставі усної заяви учасника справи, колегія суддів відмовляє у її задоволенні.

Водночас, необхідно зауважити, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховного Суду на веб - порталі "Судова влада України" в мережі Інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (№ 68326 від 04.02.2022).

Ухвалою від 20.07.2022 суд заяви АТ "УКРСИББАНК" №: 27-1-01/54 від 15.02.2022 (вх. № 4603/08-08/22 від 22.02.2022) та АТ "АЛЬФА-БАНК" (вх. № 5022/08-08/22 від 21.03.2022) задовольнив. Визнані вимоги АТ "УКРСИББАНК" у розмірі 47 122 грн. 00 коп. Визнані вимоги АТ "АЛЬФА-БАНК" у розмірі 175 970 грн. 59 коп.

Постановою від 17.11.2022 фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом.

Арбітражним керуючим Лященко С.С. виконувались повноваження керуючого реструктуризацією боргів у справі з 02.02.2022 по 17.11.2022.

Арбітражним керуючим Лященко С.С. подані до суду клопотання:

- про затвердження звітів "Про здійснення та відшкодування витрат" та "Про нарахування та виплату грошової винагороди" (вх. № 9102/08-08/22 від 08.08.2022, 10792/08-08/22 від 07.09.2022),

- стягнення грошової винагороди та витрат (вх. № 10792/08-08/22 від 05.09.2022, вх. № 10815/08-08/22 від 08.09.2022; вх. № 12209/08-08/22 від 05.10.2022, 13044/08-08/22 від 21.10.2022).

15.11.2022 арбітражним керуючим Лященко С.С. подане клопотання (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) про залишення без розгляду зазначених клопотань. Враховуючи його правомірність, відповідність вимогам ГПК України, клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) в цій частині слід задовольнити та залишити без розгляду клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С.:

- про затвердження звітів "Про здійснення та відшкодування витрат" та "Про нарахування та виплату грошової винагороди" (вх. № 9102/08-08/22 від 08.08.2022, 10792/08-08/22 від 07.09.2022),

- стягнення грошової винагороди та витрат (вх. № 10792/08-08/22 від 05.09.2022, вх. № 10815/08-08/22 від 08.09.2022; вх. № 12209/08-08/22 від 05.10.2022, 13044/08-08/22 від 21.10.2022).

Також, у клопотанні (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) арбітражний керуючий Лященко С.С. просить затвердити звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" вих. № 08-ЗВ від 08.11.2022 р.; звіт "Про здійснення та відшкодування витрат" вих. № 08-звв від 08.11.2022 р.; стягнути суму в розмірі 87 320, 52 грн. пропорційно розміру кредиторських вимог кредиторів: АТ "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) (78,88 % вимог кредиторів) - 68 878,43 грн.; АТ "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, ) (21,12 % вимог кредиторів) - 18 442, 09 грн. за період з 02.05.2022 по 17.11.2022.

Ним подані:

- звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" (вх. № 14341/08-08/22 від 15.11.2022);

- звіт про здійснення та відшкодування витрат (вх. № 14339/08-08/22 від 15.11.2022).

Кредиторами проведено збори:

- 04.08.2022 (протокол б/н від 04.08.2022). Прийняті, зокрема, рішення: схвалити звіт керуючого реструктуризації "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 22.09.2022 (протокол б/н від 22.09.2022). Прийняті, зокрема, рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 21.10.2022 (протокол б/н від 21.10.2022). Прийняті, зокрема, рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 14.11.2022 (протокол б/н від 14.11.2022). Прийняті рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат".

Частково задовольняючи клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди, витрат по справі (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022), суд зазначив, що відмову від оплати винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Оскільки судом не установлено наявність поданих чи задоволених скарг чи заперечень щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Лященко С.С. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про неплатоспроможність боржника, а у банкрута відсутні майнові активи, за рахунок яких можливе погашення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Лященка С.С. та понесених витрат, наявні правові та фактичні підстави для стягнення з кредиторів грошової винагороди та понесених витрат на користь арбітражного керуючого.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (стаття 113 КУзПБ).

Так, судом встановлено, що арбітражним керуючим Лященко С.С. виконувались повноваження керуючого реструктуризацією боргів у справі з 02.02.2022 по 17.11.2022.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Відповідно до абзаців 3, 6, 7 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

У клопотанні (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) арбітражний керуючий Лященко С.С. просить затвердити звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" вих. № 08-ЗВ від 08.11.2022 р.; звіт "Про здійснення та відшкодування витрат" вих. № 08-звв від 08.11.2022 р.; стягнути суму в розмірі 87 320,52 грн. пропорційно розміру кредиторських вимог кредиторів: АТ "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) (78,88 % вимог кредиторів) - 68 878,43 грн.; АТ "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, ) (21,12 % вимог кредиторів) - 18 442,09 грн. за період з 02.05.2022 по 17.11.2022.

Частиною п`ятою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Окрім того, статтею 114 Кодексу України з процедур банкрутства визначено права та обов`язки арбітражного керуючого у справах про неплатоспроможність фізичних осіб. При цьому згідно частини четвертої вказаної норми кредитори мають право за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду.

У даній справі фонд для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого комітетом кредиторів не створювався, рішення про встановлення арбітражному керуючому додаткової винагороди не приймалося.

Згідно з ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

На виконання приписів ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражним керуючим було надано зборам кредиторів звіт "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" (вх. № 14341/08-08/22 від 15.11.2022) та звіт про здійснення та відшкодування витрат (вх. № 14339/08-08/22 від 15.11.2022).

В свою чергу, кредиторами проведено збори:

- 04.08.2022 (протокол б/н від 04.08.2022). Прийняті, зокрема, рішення: схвалити звіт керуючого реструктуризації "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 22.09.2022 (протокол б/н від 22.09.2022). Прийняті, зокрема, рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 21.10.2022 (протокол б/н від 21.10.2022). Прийняті, зокрема, рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат";

- 14.11.2022 (протокол б/н від 14.11.2022). Прийняті рішення: не схвалювати звіти керуючого реструктуризації "Про нарахування та виплату основної винагороди", "Про здійснення та відшкодування витрат".

Слід зауважити, що Кодекс з процедур банкрутства не містить заборони винесення на затвердження господарського суду звіту про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у разі його не схвалення комітетом кредиторів.

При цьому колегією суддів взято до уваги, що рішення зборів кредиторів не є нормативними актами (п.57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 „Про судову практику в справах про банкрутство"), вони є доказами факту волевиявлення, які оцінюються судом нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.

Відповідні схвалення та погодження комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню.

Також, станом на час розгляду вказаної заяви судом не установлено наявність поданих чи задоволених скарг чи заперечень щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Лященко С.С. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про неплатоспроможність боржника.

Господарський суд Запорізької області правильно зауважив, що кредитори, за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі були подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, чого у цій справі не було.

За приписами ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Крім того, пункт 14.1.226. статті 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа". Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі і законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Крім того, у постанові від 04.10.2018 у справі №916/1503/17 Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Розглядаючи звіти арбітражного керуючого Лященка С.С., слід звернути увагу на те, що з моменту призначення його керуючим реструктуризації у справі (02.02.2022) до 09.06.2022 ним не вживались дії щодо реалізації своїх повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку введенням воєнного стану в Україні, винесенням судом ухвал від 09.03.2022 та 21.03.2022 та перенесенням попереднього засідання у справі, що підтверджується обставинами даної справи.

На виконання договору від 24.12.2021, укладеного боржником з арбітражним керуючим Лященко С.С., останнім отримано 37 215 грн. компенсації основної винагороди за три місяці виконання повноважень 09.06.2022 - 09.09.2022.

Неоплаченою залишається основна винагорода за виконання повноважень арбітражного керуючого Лященка С.С. за період 10.09.2002-17.11.2022, виходячи з встановленого ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб (2 600, 00 грн.) - 2 місяці х 5 х 2 600 грн. + 7/30 місяця х 5 х 2 600 грн. = 29 033 грн. 33 коп.

Судом правильно не визнані додаткові нарахування на суму основної винагороди арбітражного керуючого Лященка С.С. відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України та доданого розрахунку з огляду на те, що останнім не обґрунтовано наявність прострочки кредиторів з виконання грошового зобов`язання перед керуючим реструктуризації, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних.

Враховуючи обставини виконання повноважень арбітражного керуючого Лященка С.С. за період 02.02.2002-17.11.2022, правильним видається висновок суду першої інстанції щодо затвердження звіту "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" вих. № 08-ЗВ від 08.11.2022 р. та звіту "Про нарахування та виплату основаної грошової винагороди" (вх. № 14341/08-08/22 від 15.11.2022) на суму 29 033 грн. 33 коп.

Як вже було зазначено, згідно ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Витрати арбітражного керуючого Лященка С.С. за період 02.02.2002-17.11.2022 відповідно до наданих ним доказів, які підтверджують оплату отриманих ним витягів з державних реєстрів щодо майна та майнових прав боржника, членів його сім`ї, поштових послуг при скликанні зборів кредиторів, витрати при відрядженні до м. Запоріжжя, склали 1445 грн. 00 коп.

Натомість, витрати арбітражного керуючого Лященка С.С. у розмірі 700 грн. на сплату скрапленого газу для автомобілю, правомірно не прийняті судом, як понесені у справі, оскільки арбітражний керуючий Лященко С.С. не надав суду розрахунок відповідно до Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу від 10.02.1998 № 43 та пояснень щодо використання автомобілю третьої особи при відрядженні до м. Запоріжжя.

За таких обставин, враховуючи часткове обґрунтування своїх витрат, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Запорізької області про затвердження звіту про здійснення та відшкодування витрат (вх. № 14339/08-08/22 від 15.11.2022) на суму 745 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

А відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

З викладеного вище випливає, що залишок основної грошової винагороди арбітражного керуючого, яка була нарахована, але не виплачена (у зв`язку з вичерпанням коштів внесених боржником на депозитних рахунок суду), може бути відшкодована в повному обсязі з коштів отриманих від продажу майна боржника позачергово до задоволення вимог кредиторів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у банкрута відсутні майнові активи, за рахунок яких можливе погашення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Лященка С.С. та понесених витрат, аванс вже було вичерпано, однак, процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1. тривала піcля закінчення авансованих боржником коштів.

Необхідно наголосити на тому, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогами (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 16.04.2019 у справі №914/2458/16).

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг керуючого реалізацією майна в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, жодним чином не має впливати на оплату його послуг.

Оскільки надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі, кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

В цьому аспекті є необґрунтованими твердження скаржника про те, що перекладання тягаря оплати послуг арбітражного керуючого на кредиторів, які звернулися у справу про банкрутство в надії отримати частину своїх коштів, є зловживанням своїми правами в розумінні ст. 13 ЦК України та ст.ст. 42, 43 ГПК України, так як можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.

Відповідно до правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.12.2021 у справі № 902/626/20, відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат.

Наведене узгоджується з висновками у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі №914/2458/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, тим самим спростовуються доводи апелянта про нерелевантність даних висновків до спірних правовідносин.

Як вже було зазначено, основна грошова винагорода арбітражного керуючого, нарахована при виконанні повноважень керуючого реструктуризацією боржника, яка не була погашена за рахунок коштів банкрута, підлягає оплаті за рахунок коштів кредиторів, пропорційно до їх вимог.

За таких обставин, враховуючи часткове затвердження звітів арбітражного керуючого Лященка С.С., колегія суддів вважає правильним рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди, витрат по справі (вх. № 14349/08-08/22 від 15.11.2022) та стягнення з Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (І) та Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (ІІ) на користь арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича суму 22 901 грн. 49 коп. основної грошової винагороди та суму 587 грн. 66 коп. понесених витрат (І) та суму 6 131 грн. 84 коп. основної грошової винагороди та суму 157 грн. 34 коп. понесених витрат (ІІ) відповідно.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 у справі №908/3839/21.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 у справі № 908/3839/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 у справі № 908/3839/21 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 24.05.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.О. Вечірко

Суддя А.Є. Чередко