ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.05.2023 м.Дніпро Справа № 904/1611/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 (суддя Дупляк С.А. ) у справі №904/1611/23

за позовом Приватного підприємства "Комерційна фірма "ЕКСБУД" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Березинська, будинок 27, квартира 23; ідентифікаційний код 32533984)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, місто Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 13/2, ЛІТЕРА Б; ідентифікаційний код 33880354)

про визнання недійсними пунктів договору та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду за підсудністю до Господарського суду м.Києва.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/1611/23.

22.05.2023 матеріали справи № 904/1611/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржником оскаржується ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у справі №904/1611/23 про відкриття провадження у справі.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Гарсія Манібардо проти Іспанії від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини ).

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами ГПК України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV ГПК України.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 254 ГПК України).

Частиною першою статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 ГПК України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у справі №904/1611/23 не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги скаржнику без розгляду.

Керуючись статтями 234, 235, 254, 255, п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у справі №904/1611/23 - повернути скаржнику без розгляду.

Повернути матеріали справи № 904/1611/23 до місцевого господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов