ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. Справа №909/735/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Олійник Н.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Галич-ІФ» б/н від 09.02.2023 (вх.ЗАГС. №01-05/486/23 від 16.02.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 (повний текст складено 24.01.2023, суддя Матуляк П.Я.)

у справі №909/735/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тера»

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик»

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Галич-ІФ»

про стягнення солідарно заборгованості за договором в сумі 2830923 грн 95 коп.

за участю представників:

від апелянта: не з`явився

від позивача: Єремов М.С. адвокат (в режимі відеоконференції)

від відповідача-1: не з`явився

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 у справі №909/735/22 частково задоволено позов ТзОВ «А-Тера» до ТзОВ «Кондор Логістик» та ТзОВ «Агро-Галич-ІФ» про стягнення солідарно заборгованості за договором в сумі 2830923,95 грн. Стягнуто з ТзОВ «Кондор Логістик» на користь ТзОВ «А-Тера» 83738,44грн. інфляційних втрат, 21904,11 грн. 3% річних та 1584,64грн. судового збору. Стягнуто з ТзОВ "Агро-Галич-ІФ на користь ТзОВ «А-Тера» 2300000,00 грн. інфляційних втрат, 6616,44 грн. 3% річних та 35151,25 грн. судового збору; в решті позову відмовлено; судові витрати у розмірі 5727,97 грн. залишено за позивачем.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач-2 звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 у справі №909/735/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно з ТзОВ Агро Галич Іф та ТзОВ Кондор Логістик інфляційних нарахувань та 3% річних; абзац 2 резолютивної частини змінити та викласти в наступній редакції: Стягнути солідарно з ТзОВ Кондор Логістик та ТзОВ Агро Галич Іф на користь ТзОВ А Тера 83738,44 грн. інфляційних витрат, 21904,11 грн. 3% та 1584,64 грн. судового збору; в іншій частині оскаржене рішення залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 справу №909/735/22 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 апеляційну скаргу ТзОВ Агро-Галич-ІФ залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали надати суду підтвердження повноважень Стрихуляка К.В. на підписання апеляційної скарги та надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, після усунення скаржником недоліків, відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк на подання відзиву до 03.04.2023, призначено розгляд справи на 05.04.2023.

04.04.2023 на адресу суду надійшов відзив ТзОВ «А-Тера», в якому позивач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги або у разі задоволення скарги з тих підстав, що ТзОВ «Агро-Галич-Іф» визнана вся сума боргу з урахуванням нарахованих відсотків річних та інфляційних, судові витрати (в тому числі судовий збір за подання апеляційної скарги та на професійну правничу допомогу) покласти на апелянта.

05.04.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням члена колегії судді Галушко Н.А. у відпустці.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 призначено розгляд справи на 19.04.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкладено на 10.05.2023.

В судове засідання 10.05.2023 апелянт та відповідач-2 явки у повноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило.

Враховуючи те, що сторони належним чином та завчасно були повідомлені про місце, даті і час судового засідання, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні навів пояснення щодо заперечень проти вимог апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тера» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Галич-ІФ» про стягнення солідарно заборгованості за договором в сумі 2830923,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» на підставі договору №04-21ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 22.03.2021, відповідач у строк, встановлений договором, не повернув кошти. У зв`язку з виникненням у ТзОВ «Кондор Логістик» заборгованості перед позивачем, керуючись статтею 520 - 523 Цивільного кодексу України, позивач, ТзОВ «Кондор Логістик» та ТзОВ «Агро-Галич-ІФ» 19.01.2022 уклали договір №1901/1 про переведення боргу. Проте, ТзОВ «Агро-Галич-ІФ» станом на дату звернення з цим позовом до суду кошти позивачу не повернуло.

З огляду на порушення умов договору №04-21ФД (за період його дії з 22.03.2021 по 18.01.2022) позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 83738,44 грн. та 3% річних в розмірі 21904,11 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно.

Також, враховуючи порушення умов договору №1901/1 (за період його дії з 19.01.22 по 23.08.2022), позивач просив суд стягнути відповідача-2 2300000,00грн. безвідсоткової фінансової допомоги, інфляційні втрати у розмірі 384448,52 грн. та 3% річних в розмірі 40832,88 грн.

Відповідач-1 під час розгляду справи в суді першої інстанції письмових заяв по суті спору не подавав, в судових засіданнях участі не брав.

Відповідач-2, заперечуючи проти позову, зазначав, що позивач не вправі нараховувати штрафні санкції у період дії воєнного стану та 30 днів після його завершення, тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних відрахувань не можуть бути задоволені судом.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково: до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» підлягає 83 738,44 грн інфляційних втрат та 21 904, 11грн 3% річних, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Галич-ІФ» - 2300000,00грн. основного боргу, 36800,00 грн. інфляційних втрат, 6616,44 грн. 3% річних, в решті позову слід відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржене рішення прийняте без врахування норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині солідарної відповідальності відповідачів.

Так, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі не несуть солідарної відповідальності перед позивачем за порушення умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №04-21ФД від 22.03.2021 та про те, що право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів процесуальний закон передбачає незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання; можливим є пред`явлення позову до юридичних осіб стосовно стягнення з них коштів, навіть якщо ці особи не були солідарними боржниками; у даній справі, на думку суду, спільний розгляд таких вимог не створив солідарного обов`язку для відповідачів.

Покликаючись на умови договорів позики та переведення боргу, ст.ст.509, 513, 520, 521, 525, 526, 541, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України, апелянт зазначає, що при переведенні боргу відбувається заміна боржника в зобов`язанні, однак, сам факт переведення боргу не виключає солідарну відповідальність первісного та нового боржника у відповідному зобов`язанні, а у даному випадку щодо повернення суми позики у розмірі 2 300 000,00 грн. та відшкодування кредитору ТзОВ «А-Тера» втрат, заподіяних несвоєчасним виконанням боргових зобов`язань.

Відповідно, на переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачі не є солідарними боржниками у зобов`язанні щодо повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, що підтверджує доцільність зміни оскарженого рішення в частині визначення солідарної відповідальності відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що відповідач-2 в апеляційній скарзі визнає існування заборгованості та нараховані позивачем інфляційні втрати та відсотки річних, в разі задоволення скарги сума зобов`язання відповідача-2 лише збільшиться, разом з цим позивач не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, вважає скаргу формальною та спрямованою лише на затягування розгляду справи в суді.

Також позивач повідомляє суд про зловживання апелянта процесуальними правами, адже відповідно до відкритих джерел інформації кінцевим бенефіціарним власником обох відповідачів є ТзОВ «Міра Кепітал Груп», а відтак зміна розміру відповідальності ніяк не вплине на матеріально-правову вимогу до юридичних осіб, які контролюються однією особою. Окрім того, про намір затягування розгляду справи свідчить несплата судового збору під час подання апеляційної скарги з метою домогтися процесуального результату залишення скарги без руху.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджуються наступні фактичні обставини спору.

22.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Тера» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» укладено договір №04-21ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (договір 1), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а відповідач-1, у свою чергу, - повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 договору 1).

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.4 договору-1 поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 2300000,00 грн. на безоплатній основі; перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок відповідача-1; використовується для потреб відповідача-1 відповідно до статутних цілей його діяльності.

Умовами договору-1 (п. 3.1 - 3.2) передбачено, що фінансова допомога підлягає поверненню наступним чином: до 15 серпня 2021 року - 1 000 000,00 грн.; до 25 жовтня 2021 року - 1 300 000,00 грн. Повернення поворотної фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Строк дії договору-1 сторони узгодили в п..1, згідно з яким договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами їх зобов`язань за цим договором.

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Позивач свої зобов`язання за договором-1 виконав належним чином, перерахувавши зі свого рахунку на рахунок відповідача-1 грошові кошти в розмірі 2300000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжного доручення № 16930 від 23.03.2021, банківської виписки та бухгалтерської довідки.

Проте, в порушення умов договору-1, відповідач-1 не повернув позивачу отримані грошові кошти.

У зв`язку з виникненням у відповідача-1 заборгованості перед позивачем, керуючись статтею 520 - 523 Цивільного кодексу України, позивач, відповідач-1 та ТзОВ «Агро-Галич-ІФ» (відповідач 2, новий боржник) 19 січня 2022 року уклали договір №1901/1 про переведення боргу (договір 2).

Цим договором (зокрема, пп.1.1,1.2., 2.1., 2.2, 2.3) регулюються відносини, пов`язані із заміною первісного боржника у зобов`язанні, що виникло із договору № 04-21ФД (договору 1), що укладений між позивачем (кредитором) та відповідачем І (первісним боржником) щодо повернення новим боржником (відповідачем 2) для кредитора (позивача) 2300000,00грн. поворотної фінансової допомоги. За цим договором кредитор одержує право вимоги від нового боржника належного виконання всіх зобов`язань, які виникли у первісного боржника по поверненню 2300000,00грн. поворотної фінансової допомоги. Кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони це договір, дає свою згоду на переведення боргу в порядку та на умовах, визначених договором 2. Новий боржник підписанням договору 2 підтверджує, що в момент підписання цього договору йому передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана з основним договором, зокрема, новий боржник ознайомлений з відсутністю спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором.

Пунктами 3.1 - 3.3 договору 2 визначено: в момент укладення даного договору припиняється зобов`язання первісного боржника перед кредитором щодо повернення 2300000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги відповідно до основного договору; в момент укладення даного договору у нового боржника виникає обов`язок (зобов`язання) по сплаті кредитору 2300000,00 грн., які відповідно до основного договору були надані (сплачені) кредитором для первісного боржника; сплата новим боржником кредитору 2 300 000,00 грн. проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора.

Пунктом 5.1 договору 2 визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

В порушення умов договору 2 відповідач-2 не виконав свої грошові зобов`язання перед позивачем після укладення договору-2 та станом на дату звернення з цим позовом до суду кошти не повернув (не перерахував) на рахунок позивача. Наявність заборгованості у розмірі 2300000,00 грн. перед позивачем за договором 2 відповідач-2 підтвердив, підписавши з позивачем акти звірки розрахунків.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

З огляду на порушення умов договору 1 відповідачем 1 (за період дії договору з 22.03.2021 по 18.01.2022) останньому позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 83738,44 грн. та 3 % річних в розмірі 21904,11 грн.

При цьому, позивач просив стягнути зазначені суми солідарно з обох відповідачів.

У свою чергу, враховуючи порушення умов договору 2 відповідачем-2 (за період дії договору 2 з 19.01.22 по 23.08.2022) останньому нараховано суму інфляційних втрат у розмірі 384448,52 грн. та 3 % річних в розмірі 40832,88 грн.

Зі змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

В силу приписів статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та переведення боргу.

Відповідно до п.14.1.257 ст.14 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1.ст.1047 ЦК України).

За змістом частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 520 ЦК України унормовано, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, як визначено ст. 521 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як визначено ст.522 ЦК України, новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Апелянт у скарзі також наводить вказані норми права та фактично визнає суму заборгованості в повному обсязі, разом з цим вважає, що відповідач-1 повинен виконувати обов`язок сплати заборгованості за договором позики солідарно з апелянтом (відповідачем-2).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними, адже як правильно було констатовано місцевим господарським судом в оскарженому рішенні, відповідач-2, уклавши трьохсторонній договір про переведення боргу та погодивши з його умови, погодився про перехід до нього прав та обов`язків позичальника за договором-1, зокрема, в частині обов`язку повернення поворотної фінансової допомоги.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2 договору-2 сторони погодили, що у нового боржника (відповідача-2) виникає обов`язок по сплаті кредитору (позивачу) 2300000,00грн. в момент укладення договору.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами договору-1 (п. 3.1 - 3.2) передбачено, що фінансова допомога підлягає поверненню відповідачем-1 наступним чином: до 15 серпня 2021 року - 1000000,00 грн.; до 25 жовтня 2021 року - 1300000,00 грн. Повернення поворотної фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Проте, в порушення умов договору-1, відповідач-1 не повернув позивачу отримані грошові кошти.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ч.2 ст.193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахований розмір інфляційних втрат на трьох відсотків річних апелянтом не оскаржується.

За змістом положень ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання щодо надання поворотної безвідсоткової фінансової позики виконав належним чином, а саме перерахував на поточний рахунок відповідача кошти у розмірі 2300000,00 грн., натомість відповідач-1 взяті на себе зобов`язання не виконав.

Разом з тим, договори 1 та 2 не передбачають солідарної відповідальності відповідачів між собою, тому вказані особи не несуть солідарної відповідальності перед позивачем.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів процесуальний закон передбачає незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Можливим є пред`явлення позову до юридичних осіб стосовно стягнення з них коштів, навіть якщо ці особи не були солідарними боржниками.

Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникає часткове зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (аналогічні висновки викладено у постанові КЦС ВС від 17.04.2019 у справі № 519/654/17).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі спільний розгляд таких вимог не створив солідарного обов`язку для відповідачів.

Відтак доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини, апелянт не обґрунтував та не довів порушення застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Галич-ІФ» б/н від 09.02.2023 (вх.ЗАГС. №01-05/486/23 від 16.02.2023) відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 у справі №909/735/22 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.05.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.