ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Справа №914/1768/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотнійький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+", б/н від 16.02.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/482/23 від 16.02.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2023 (суддя Запотічняк О.Д. повний текст рішення виготовлено 06.02.2023)

у справі № 921/1768/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Алко (надалі ТзОВ Юнайтед Алко) м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон+ (надалі Авіон+ ) , м. Львів

про стягнення 4 596 289,80 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: Савка Т.В.;

від відповідача: Левкович Т.В.

ВСТАНОВИВ:

03.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю Юнайтед Алко звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон+ про стягнення заборгованості в сумі 4 596 289,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором поставки № 20/7 від 30.03.2021 в частині повної оплати за поставлену продукцію.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2023 року у справі №914/1768/22 (суддя О.Д. Запотічняк) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» 4 343 717,64 грн. заборгованості та 65 155,76 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що між ТзОВ «Авіон+» (Покупець) та ТзОВ «Юнайтед Алко» (Постачальник) було укладено договір № 20/7 від 30 березня 2020 року, згідно умов якого Постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність Покупцеві товар, на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі. На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар, що підтверджується долученими до справи копіями видаткових та товарно-транспортних накладних на загальну суму 5 575 072,86 грн. Проте, кореспондуючий обов`язок з оплати вартості товару відповідач виконав частково на суму 978 783,06 грн., решта вартості товару у розмірі 4 596 289,80 грн. відповідачем не оплачено. Водночас суд встановив, що видаткові накладні № 1ЮАлВ000575 від 18.02.2022 року на суму 251 672,16 грн. та № 1ЮАлВ000576 від 18.02.2022 року на суму 900,00 грн. відсутні в матеріалах справи, що не заперечувалось представником позивача в судових засіданнях. Відтак, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 596 289,80 грн. підлягає до задоволення частково в розмірі 4 343 717,64 грн., оскільки до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження поставки на суму 253 572,16 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТзОВ Авіон+ подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що усі додатки, які були подані позивачем у копіях, є засвідчені шляхом проставлення штампу із написом «згідно з оригіналом юрисконсульт Малафіюк В.В.», підпису, дати та печатки ТзОВ «Юнайтед Алко». Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували право юрисконсульта Малафіюка В.В. на вчинення від імені Товариства будь-яких дій, в тому числі на засвідчення письмових доказів на відповідність оригіналу, у порядку самопредставництва юридичної особи. Вказує, що жодна із наданих позивачем видаткових накладних не підписана особисто директором ТзОВ «Авіон+» та скріплена печаткою цієї юридичної особи, а підписані невстановленими особами. Скаржник наголошує, що позивач не надав жодної довіреності чи іншого документа на підтвердження повноважень на підписання від імені відповідача товаросупровідних документів (видаткових накладних та ТТН) по поставках в м. Херсон, Львівському та частково Київському регіонах. Жодна із 80 долучених довіреностей не містить дати їх вчинення, тобто такі є нікчемними. На переконання скаржника акти звірки взаємних розрахунків, долучені позивачем, не є первинними документами. Такі не підтверджують визнання відповідачем заборгованості, оскільки підписані неідентифікованими особами, без наявності повноважень на здійснення таких дій. Стверджує, що викрадення товарів відповідача та відсутність доступу до первинних документів та баз даних щодо здійснення відповідачем господарської діяльності на території південних областей України, пов`язане безпосередньо із початком воєнних дій та окупацією військами російської федерації південних територій України. Вказані обставини підтверджують настання форс-мажорних обставин щодо можливості підтвердження заборгованості відповідача та можливості здійснювати оплати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, сформовано склад колегії: головуюча суддя Кравчук Н.М., судді Марко Р.І. та Кордюк Г.Т.

Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Марка Р.І., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та сформовано склад колегії: Головуючий суддя- Кравчук Н.М., судді Плотніцький Б.Д. та Кордюк Г.Т.

16.05.2023 представник позивача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. Вказує, що ТзОВ «Юнайтед Алко» на підставі належних та допустимих доказів доведено факт поставки товару відповідачу згідно з умовами договору поставки № 20/7 від 30.03.2021. Долучено до матеріалів справи всі первинні документи, в яких повно відображено зміст всіх господарських операцій поставки товару відповідачу, та які надають можливість ідентифікувати всіх осіб, які брали участь в господарських операціях. Зокрема, до позовної заяви додано належним чином складені та скріплені печатками сторін - видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару, акти та виписки. Більше того, до матеріалів справи приєднано акти звірки взаєморозрахунків згідно договору поставки № 20/7 від 30.03.2021 року, по Київському та Львівському регіонах, які підписані як позивачем так і відповідачем, скріплені їхніми печатками, та складені на підставі первинних документів приєднаних позивачем до своєї позовної заяви, підписанням яких відповідач визнав наявну у нього суму заборгованості за товар поставлений по Київському та Львівському регіонах. Стверджує, що всі первинні документи приєднані позивачем до позовної заяви - видаткові накладні, товарно- транспортні накладні, довіреності на отримання товару, акти містять всі необхідні реквізити сторін, які дають змогу їх ідентифікувати, містять інформацію про дату їх складення, а також містять повну інформацію про зміст та обсяг господарської операції на підтвердження якої вони були складені. На всіх вказаних документах, які містять підпис в графі Покупець стоїть відтиск круглої печатки відповідача, що є безумовним свідчення участі відповідача в здійсненні господарських операцій відображених у вказаних документах. В свою чергу, відповідачем не надано доказів вибуття з його володіння круглих печаток Товариства, зокрема, в результаті крадіжки чи їх втрати в інший спосіб. На переконання позивача, сам факт введення воєнного стану на території України не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання рішення та військовими діями. Звертає увагу на те, що відповідач зареєстрований у м. Львові, тобто на території на якій не ведуться бойові дії, а тому факт введення воєнного стану жодним чином не перешкоджає йому здійснювати виконання своїх зобов`язань. Крім того, в порушення п. 11.3 договору поставки відповідач не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, та не підтвердив індивідуальним сертифікатом, а тому покликання відповідача на лист ТПП, який носить загальний характер є недостатнім. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2023 у справі № 914/1768/22 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 16.05.2023 представник апелянта просив апеляційну скаргу задоволити, рішення господарського суду Львівської області від 27.01.2023 у справі № 914/1768/23 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

30.03.2021 року між ТзОВ «Авіон+» (Покупець) та ТзОВ «Юнайтед Алко» (Постачальник) укладено договір поставки № 20/7. Згідно із п. 2.1 на умовах цього договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент приймання товару Покупцем від Постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) накладної, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на товар (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору Постачальник здійснює поставку товару у відповідності до узгодженої сторонами та затвердженої печатками сторін Специфікації (додаток № 1 до договору). Специфікація надається Покупцю Постачальником.

Замовлення на поставку товару Покупець здійснює на підставі Специфікації шляхом направлення на електронну адресу або на факс Постачальника відповідного замовлення (додаток № 2 до договору) (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.2 договору, з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей до договору поставки № 20/7 від 30.03.2021 сторонами погоджено, що Постачальник здійснює поставку замовленого Покупцем товару на території Херсонської та Миколаївської областей за графіком поставки на РЦ (додаток № 3 до договору), узгодженого сторонами, на іншій території - за окремими графіками поставки (додатки/додаткові угоди до договору тощо), узгодженими сторонами.

У пункті 5.11 договору сторони домовились, що у разі відповідності поставки товару умовам цього договору Покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений товар. Дата поставки товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на товар.

Пунктом 8.1 договору з урахуванням протоколу розбіжностей, закріплено, що Покупець оплачує поставлений Постачальником товар в такі строки: п.п.8.1.1 по закінченню 140 календарних днів з дати поставки товару Постачальником. П.п.8.1.3 строк оплати за поставлений товар може бути збільшений згідно умов цього договору (на час виправлення недоліків в товаросупровідних документах тощо).

Згідно з п. 8.2 договору з урахуванням Протоколу розбіжностей, форма оплати - безготівковий розрахунок. Оплата вартості товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у реквізитах сторін договору. Днем здійснення платежу вважається день списання належних до сплати сум з банківського рахунка Покупця на рахунок Постачальника. Сторони можуть застосовувати інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України. При перерахуванні грошових коштів за отриманий згідно з цим договором товар в платіжних дорученнях (графа «Призначення платежу») посилання на цей договір (номер і дата) є для Покупця обов`язковим.

Загальна ціна договору складається з сум поставленого Постачальником та прийнятого Покупцем товару на умовах цього договору (за винятком повернутого), зазначених у видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками сторін (п. 8.6 договору).

У відповідності до п. 12.1 договір набуває чинності з « 30» березня 2021 року і діє до « 30» березня 2022 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли в момент дії даного договору - до їх повного виконання.

Специфікацією (додаток № 1 до договору) сторонами погоджено товар, що є предметом поставки, його кількість та ціну.

На виконання взятих на себе зобов`язань, Постачальником у період з 15.09.2021 по 23.02.2022 здійснено поставку товару на загальну суму 5 575 072,86 грн. про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових та товарно-транспортних накладних.

Відповідачем оплачено поставлений позивачем товар частково, а саме в розмірі 978 783,06 грн., що підтверджується випискою по рахунках ТзОВ «Юнайтед Алко» за 03.02.2022 та 15.02.2022.

31.05.2022 сторонами підписано та скріплено печатками юридичних осіб акти звірки взаєморозрахунків за договором.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною ( ст. 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» (Постачальник) укладено договір поставки № 20/7 від 30 березня 2020 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність Покупцеві товар, на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічне положення закріплено в статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору поставки 30.03.2021 передав у власність відповідача товар на загальну суму 5 575 072,86 грн., що підтверджується копіями видаткових та товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач в порушення виконання договірних зобов`язань оплатив товар частково в сумі 978 783,06 грн., решта вартості товару у розмірі 4 596 289,80 грн. відповідачем не оплачено.

Водночас, в матеріалах справи відсутні видаткові накладні, на які покликається позивач, № 1ЮАлВ000575 від 18.02.2022 на суму 251 672,16 грн. та № 1ЮАлВ000576 від 18.02.2022 на суму 900,00 грн.

Таким чином, аналіз вищеописаних норм та матеріалів даної справи дають підстави для висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТзОВ «Авіон+» на користь ТзОВ «Юнайтед Алко» 4 343 717,64 грн. заборгованості.

Щодо тверджень скаржника про те, що долучені позивачем до позовної заяви видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані неідентифікованими особами, без доказів наявності у цієї особи повноважень на прийняття відповідних матеріальних цінностей, відтак такі є неналежними доказами у справі, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 2.2 договору поставки № 20/7 від 30.03.2021 сторони погодили, що право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент приймання товару Покупцем від Постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) накладної, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на товар.

Відповідно до п. 8.6 договору загальна ціна договору складається з сум поставленого Постачальником та прийнятого Покупцем товару на умовах цього договору (за винятком повернутого), зазначених у видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками сторін.

Положеннями частини 1 статті 19 та частин 1, 2 статті 67 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання вправі без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, зокрема, шляхом укладення договорів, що опосередковують відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами у всіх сферах господарської діяльності; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Отже, господарське зобов`язання, яке виникло на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарювання, має бути спрямоване на досягнення економічного результату для його сторін, тобто мати реальний характер та опосередковувати рух капіталів, товарів, робіт чи послуг, що є об`єктами відповідної господарської операції.

За змістом частин 3, 8 статті 19 ГК України обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 названого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відсутність у накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки/штампу самої юридичної особи, відсутність реквізитів довіреності на цю особу не може свідчити про те, що така особа є неуповноваженою чи що така накладна є неналежним доказом у справі. Водночас, відтиск печатки/штампу на накладній є свідченням участі юридичної особи у здійсненні господарської операції за цією накладною та свідчить про згоду відповідача на купівлю товару на даних умовах.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, відповідач мав право як відмовитись від прийняття товару, так і скласти акт про відсутність та/або невірність складення товаросупровідних документів, вказати про відсутність у накладних будь-яких відміток, проте відповідачем товар за спірними товарно-транспортними накладними приймався без зауважень.

Разом з тим, будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з вимогою надати визначені договором належним чином оформлені документи, із встановленням при цьому розумного строку для їх передання, доказів відмови відповідача від договору та повернення отриманого товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки у повному обсязі, у відповідності до вимог законодавства та умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не надано, такі в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на форс-мажорні обставини, пов`язані із початком воєнних дій та окупацією військами російської федерації південних територій України, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання господарського зобов`язання, виходячи з наступного.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнає форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 141 вказаного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту ТПП, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо).

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ІДК України).

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути прпчинно-наслідковий зв`язок. Тобто, неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання зa договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Таким чином, сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання рішення та військовими діями.

Водночас, ТзОВ «Авіон+» не доведено на підставі належних та допустимих доказів факту неможливості виконання своїх зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару внаслідок введення воєнного стану, та наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та невиконанням зобов`язань.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2023 у справі №914/1768/22.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 253, 254, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2023 року у справі №914/1768/22 без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено 18.05.2023.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т. Кордюк

Б.Д.Плотніцький