ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Справа № 903/471/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 (суддя Войціховський В.А., повний текст рішення складено 30.11.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс"

до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод"

про стягнення 168379,39 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.11.2022 у справі №903/471/22 відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" про стягнення 168379,39 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" (м.Дніпро, вул.Курсантська, 1Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" (с.Рованці, вул.Промислова, 3, ) 32000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга (вх.4151/22 від 21.12.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22, в якій апелянт просить суд скасувати судове рішення, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами відповідачу у справі у відповідності до вимог ст.259 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 апеляційну скаргу (вх.4151/22 від 21.12.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 повернуто заявнику разом з доданими до неї документами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" повторно звернулося з апеляційною скаргою (вх.№879/23 від 28.02.2023) на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22, в якій апелянт просить суд скасувати судове рішення. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції було прийняте судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

25.11.2022 на виконання рішення господарського суду Волинської області від 15.11.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" Сергєєва М.Ш. подала до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат, що підтверджується роздруківкою з офіційної електронної пошти представника позивача.

Судом першої інстанції безпідставно не враховано доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс", наведені у клопотанні про зменшення розміру судових витрат. Не було з`ясовано обставин, що мають значення для вирішення питання про відшкодування таких витрат.

Зазначає, що витрати відповідача на оплату послуг адвоката у розмірі 32000 грн, які суд першої інстанції стягнув з позивача, є неспівмірними з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 126 ГПК України.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити Приватному акціонерному товариству "Гнідавський цукровий завод" у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 28.02.2023.

Листом від 01.03.2022 матеріали справи витребувано з господарського суду Волинської області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 06.03.2022.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.№879/23 від 28.02.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22.

Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано Приватному акціонерному товариству "Гнідавський цукровий завод" у строк до 31.03.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.

30.03.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач вважає доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, помилковими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки всі зазначені апелянтом доводи спростовуються як матеріалами справи, так і висновками суду першої інстанції.

Зазначає, що між адвокатом Масич І.В. та ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" (замовник) укладено договір про надання адвокатських послуг №20/08/22 від 20.08.2022р., згідно умов п.п. 1.1.-1.1.3. якого, адвокат приймає на себе обов`язки надавати замовнику правничу (правову) допомогу у господарській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" про стягнення заборгованості.

Також зазначає, що згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.11.2022 підписаного договірними сторонами, загальна вартість наданих послуг складає 32000,00 грн, а з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по даній справі, вбачається, що вартість послуг на визначену суму включає: - вивчення позовної заяви, додатків до неї та інших документів, що стосуються спору - 3000 грн. - правова (правнича) консультація замовника, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини та визначення правової позиції - 2000 грн. - підготовка відзиву на позовну заяву, клопотань, заперечень, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях. Вартість витратних матеріалів - 27 000 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строках надання послуг не має.

Звертає увагу, що згідно з платіжного доручення від 21.11.2022р. №22 із призначенням платежу «за надання адвокатських послуг зг. договору №20/08/22 від 20.08.2022р. без ПДВ» ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" здійснило оплату адвокату Масич І.В. наданих останнім послуг на суму 32000,00 грн.

Зазначає, що доводами апеляційної скарги не спростовано правильно зроблених висновків суду першої інстанції про те, що згідно з вимогами ст. 74 ГПК України відповідачем було доведено надання йому адвокатом Масич І.В. вказаних послуг на визначену суму, яка підтверджена належними та допустимими доказами , відповідає обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Окремо звертає увагу суду на те, що додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 набрало законної сили, на виконання якого 29.02.2023 на розрахунковий рахунок ПрАТ Тнідавський цукровий завод" сплачено 32 000,00 грн, а таким чином, оскаржуване додаткове рішення суду виконано повністю.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції залишити додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Торгівельний будинок "Новіс" без задоволення.

19.04.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №903/471/22 з розгляду апеляційної скарги ТОВ "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі № 903/471/22 до набрання законної сили постанови Північно-західного апеляційного господарського суду, що буде прийнята в результаті перегляду судом апеляційної інстанції рішення господарського суду Волинської області від 15.11.2022 у справі №903/471/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" про зупинення провадження у справі №903/471/22.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

05 липня 2022 року на адресу господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" про стягнення на користь товариства з Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" 168 379,39 грн., в тому числі, 128 405,78 грн. заборгованості по оплаті виготовленого та переданого на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №2744 від 13.10.2021р. із протоколом узгодження розбіжностей від 13.10.2021р. товару, 17 614,46 грн. пені, нарахованої з врахуванням положень п. 7.1 договору від 13.10.2021р. №2744 за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, 3 658,69 грн. 5% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України з врахуванням п. 7.2 договору поставки №2744 від 13.10.2021р. в редакції протоколу розбіжностей від 13.10.2021р. до угоди, 18 700,46 грн. інфляційних втрат. При цьому засвідчувалось на понесенні витрат, пов`язаних із сплатою 2 525,69 грн. судового збору та оплатою наданої адвокатом професійної правової допомоги на суму 20 000 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.11.2022 у справі №903/471/22 відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Новіс» до Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» про стягнення 168 379,39 грн.

21.11.2022 представник Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» надіслав на електронну адресу суду першої інстанції заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та долучення документів до матеріалів справи.

Дослідивши надані відповідачем докази, місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" 32000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Статтею 244 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Суд засвідчує, що реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000р. №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частина 1 статті 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Суд першої інстанції вірно зауважив, що співмірність витрат - це суб`єктивна категорія, яка залежить від кількох чинників, та може тлумачитися судом відповідно до його дискреційних повноважень. Проте дискреція суду в цьому випадку усічена та може бути застосована лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із клопотання ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" про здійснення розподілу судових витрат, останнє просило стягнути на його користь з ТОВ "ТБ "Новіс" 32000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені у зв`язку з розглядом судом даної справи.

В підтвердження надання адвокатами Масич І.В. та Ворошиком С.О. ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" послуг з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції під час розгляду справи сторонами надано довіреності від 11.08.2022р. №11/08-1 та від 21.09.2022р. №21/09, договір про надання адвокатських послуг №20/08/22 від 20.08.2022р., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.11.2022р., платіжне доручення від 21.11.2022р. №3649, свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.

З наведених доказів вбачається, що між адвокатом Масич І.В. та ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" (замовник) було укладено договір про надання адвокатських послуг №20/08/22 від 20.08.2022р., згідно умов п.п. 1.1.-1.1.3. котрого, адвокат приймає на себе обов`язки надавати замовнику правничу (правову) допомогу у господарській справі №903/471/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" про стягнення заборгованості і у зв`язку з цим уповноважує адвоката:

- складати відзиви на позовну заяву, заяви, скарги, клопотання, процесуальні та інші документи правового характеру та подавати їх за призначенням;

- надавати замовнику правову, правничу допомогу, інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань що пов`язані зі справою здійснювати захист прав, свобод і законних інтересів замовника у Господарському суді Волинської області;

- представляти інтереси замовника у суді під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами з усіма правами наданими законом учаснику відповідного процесу (справи, провадження), зокрема позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, представнику, та ін., що пов`язані зі справою, без будь-яких обмежень.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. договору від 20.08.2022р. розмір оплати за надані послуги (гонорар) є фіксованим та за погодженням сторін становить 32 000 гривень. Замовник сплачує адвокату фіксовану винагороду, визначену у п. 3.1. цього договору протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.11.2022р., підписаного договірними сторонами, загальна вартість наданих послуг складає 32 000 грн., а з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по даній справі, вбачається, що вартість послуг на визначену суму включає:

- вивчення позовної заяви, додатків до неї та інших документів, що стосуються спору - 3000 грн.

- правова (правнича) консультація замовника, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини та визначення правової позиції - 2000 грн.

- підготовка відзиву на позовну заяву, клопотань, заперечень, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях. Вартість витратних матеріалів - 27 000 грн.

Замовник претензій по об`єму, якості та строках надання послуг немає.

Як вбачається з платіжного доручення від 21.11.2022р. №22 із призначенням платежу "за надання адвокатських послуг зг. договору №20/08/22 від 20.08.2022р. без ПДВ" ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" здійснило оплату адвокату Масич І.В. наданих останнім послуг на суму 32 000 грн.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020р. у справі №640/18402/19.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19).

Апелянт в скарзі зазначає, що 25.11.2022 представником ТОВ «ТБ «Новіс» Сергєєвою М.Ш. було подано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат, що підтверджується роздруківкою з офіційної електронної пошти представника позивача, однак судом першої інстанції дане клопотання не було враховано у судовому рішенні.

Колегія суддів звертає увагу, що вказане вище апелянтом клопотання відсутнє в матеріалах справи та в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

При цьому, судом встановлено, що доказів подання вищевказаного клопотання до суду першої інстанції, а саме роздруківки з офіційної електронної пошти представника позивача не було додано до апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, оскільки розмір судових витрат доведений, документально обгрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 32000,00 грн.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії")

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції при розгляді заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі додаткового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Новіс" на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 28.11.2022 у справі №903/471/22 залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 15.05.2023р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.