ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в відстроченні виконання рішення суду

16 травня 2023 року м. ХарківСправа № 922/2080/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши заяву ТОВ "ХЗПТУ" про відстрочення виконання рішення суду (вх. №8857 від 11.04.2023) по справі

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ"
про стягнення коштів

за участю представників:

стягувача Панасейко О.Ю.

боржника Лебедєв Д.В.

ВСТАНОВИВ:

11.04.2023 ТОВ «ХЗПТУ» звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про відстрочення виконання рішення суду (вх. №8857), в якій просить суд відстрочити на 12 місяців до 05.04.2023 виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05.05.2023 по справі №922/2080/22.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.05.2023 вищевказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.05.2023.

Присутній у судовому засіданні 16.05.2023 представник боржника підтримує подану заяву про відстрочення виконання рішення суду та просить суд її задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні 16.05.2023 проти задоволення поданої заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду заперечує. Вказує, що зазначені боржником у заяві обставини лише урівнюють підприємства щодо матеріального становища.

Суд, розглянувши заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду, зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.01.2023 у справі №922/2080/22, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2023, стягнуто з ТОВ "ХЗПТУ" на користь КП "Харківські теплові мережі" 442.907,17 грн боргу та 6.643,61 грн судового збору (далі Рішення).

08.05.2023 на примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Харківської області був виданий відповідний наказ.

11.04.2023 Боржником була подана заява про відстрочку виконання Рішення.

Фактичними підставами заяви є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють та унеможливлюють вчасне виконання Рішення, а саме: введення воєнного стану, що впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності; господарська діяльність боржника призупинена у зв`язку з оголошенням простою; неможливість отримання розрахунків за договірними зобов`язаннями з контрагентами, які знаходяться на території Російської Федерації; відсутність можливості належним чином виконувати свої податкові зобов`язання; відсутність коштів на балансі підприємства.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

За змістом частини четвертої статті 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Разом з тим, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Необхідною умовою при розгляді питання про відстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (див. постанову Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008).

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до положень статті 14 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В обґрунтування поданої заяви боржник зазначає, що у зв`язку із настанням надзвичайних обставин, а саме військової агресії Російської Федерації проти України, ТОВ «ХЗПТУ» неспроможне негайно виконати рішення суду. На підтвердження даного аргументу боржник посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, яким остання засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації, що стало підставою введення воєнного стану. Окрім цього, в даному листі підтверджується, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності.

Також боржник звертає увагу суду на те, що на підставі наказу ТОВ «ХЗПТУ» від 24.02.2022 №2402/01 на підприємстві оголошений простій з 24.02.2022 до закінчення дії воєнного стану та можливості відновити роботу підприємства. Крім того, частина господарських будівель підприємства зазнали пошкоджень та деякі були зруйновні внаслідок влучання снарядів на територію підприємства.

Суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який на час розгляду заяви боржника про відстрочення виконання Рішення не скасований.

Також, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Харківська територіальна громада увійшла до означеного переліку та перебувала під ракетними та артилерійськими обстрілами.

Відповідні обставини в силу приписів частини третьої статті 75 ГПК України є загальновідомими та такими, що не підлягають доведенню.

Суд зазначає, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Складне фінансове становище ТОВ "ХЗПТУ", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання Рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення. При цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У даному випадку посилання відповідача на скрутне становище, ускладнення підприємницької діяльності у зв`язку з початком бойових дій, не можуть бути підставою для покладення фінансового тягаря на стягувача, оскільки останній знаходиться з боржником у рівних економічних умовах (правовий режим воєнного стану) і в одній державі.

При цьому, стягувач є комунальним підприємством, яке виконує вкрай важливу роль у забезпечення життєдіяльності міста Харкова та частини Харківської області, забезпечуючи надання життєво необхідних послуг із постачання теплової енергії та гарячої води усім споживачам, і насамперед населенню, особливо в зимовий період. Крім того, не припиняючи за вищевказаних умов своєї господарської діяльності по забезпеченню споживачів тепловою енергією, усуненню аварійних ушкоджень, здійсненню технічного обслуговування системи теплопостачання, стягувач перестав отримувати від своїх споживачів кошти в оплату комунальних послуг, в розмірі достатньому для оплати енергоносіїв, здійснення аварійних, невідкладних ремонтів та відновлення пошкоджених об`єктів теплопостачання, а також виплати заробітної плати, сплати податків та обов`язкових зборів. Також, у відповідності до даних Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2022 (форма № 2), стягувач має збиток в розмірі 5,8 млрд. грн. Наведені обставини свідчать про вкрай тяжкий фінансовий стан стягувача.

З наданої довідки боржником від 06.04.2023 №0604/1 за підписом генерального директора вбачається поточна дебіторська заборгованість останнього 6,834 млн. Проте стягувачем також надано довідку про заборгованість за теплову енергію за якою заборгованість складає 6,4 млрд. грн. Негативні наслідки, що викликані неспроможністю боржника до беззбиткового господарювання не можуть бути перекладені на стягувача, оскільки це суперечило б принципам справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Разом з цим, на підтвердження своєї неплатоспроможності боржником не було подано до суду належних доказів, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо).

Суд також приймає до уваги, що боржником не надано й доказів, які б свідчили про майбутнє покращення скрутного матеріального становища ТОВ "ХЗПТУ", а отже і про наявність реальної можливість виконання Рішення після спливу терміну відстрочки. Дану обставину (покращення матеріального стану) також не підтвердив і представник боржника в судовому засіданні від 16.05.2023 у відповідь на запитання суду.

Безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

При цьому, в силу вимог частини п`ятої статті 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В даному випадку строк на який може бути надано відстрочення виконання Рішення не може перевищувати 04.01.2024. Водночас, заявник (боржник) у поданій заяві просить суд відстрочити виконання рішення до 05.04.2024, тобто поза межами строку, встановленого вимогами ч.5 ст.331 ГПК України. Згадана норма не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення з моментом винесення рішення про таке відстрочення чи розстрочення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня його ухвалення.

З огляду на викладене та враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та їх фінансовий стан, з метою недопущення порушення балансу інтересів сторін, суд вважає, що заява ТОВ "ХЗПТУ" про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що боржник не позбавлений права звернутися до стягувача з пропозицією добровільного виконання рішення суду шляхом укладення мирової угоди на стадії виконання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ "ХЗПТУ" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню у відповідності до статей 255, 256 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 18.05.2023.

Суддя Н.С. Добреля