ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 травня 2023 року Справа № 903/45/23 (903/44/23)

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 1 340 256 грн.,

в межах розгляду справи про банкрутство №903/44/23

за заявою фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича

до боржника: Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України"

за відсутності учасників справи

встановив: ФОП Масалов С.М. (позивач) звернувся до господарського суду з позовом від 03.01.2023р., в якому просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" (відповідача) 1 340 256 грн. в якості відшкодування вартості виконаних робіт та судові витрати по справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач ухиляється відшкодувати вартість наданих позивачем послуг за договором, який визнано судом недійсним. Оскільки ДП ДГ "Перше Травня" за виконані роботи та будівельні матеріали не розрахувалося з ФОП Масаловим С.М., а договір будівельного підряду визнано судом недійсним, то згідно з чинним законодавством кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023р. позовні матеріали було передано для розгляду судді Войціховському В.А.

Ухвалою від 30.01.2023р. відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2023 справу №903/45/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про стягнення 1 340 256 грн. передано господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №903/44/23 про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2023р. справу №903/45/23 передано для розгляду судді Слободян О.Г.

Ухвалою суду від 16.03.2023р. справу №903/45/23 прийнято до провадження для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство №903/44/23. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

03.04.2023р. представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№01-75/2019/23), в якому заперечив проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому зазначив, що додані позивачем акти виконаних будівельних робіт за жовтень 2022 року не є належними та допустими доказами, оскільки не відповідають вимогам щодо оформлення первинних документів.. Крім того, вказав, що позивачем не надано відомості витрачених ресурсів та накладні на закупівлю матеріальних цінностей, а тому не можливо перевірити правильність визначення вартості виконаних робіт.

04.04.2023 від арбітражного керуючого Юринця А.В. надійшло пояснення, в яких він вважає, що позовні вимоги ФОП Масалова С.М. підлягають задоволенню повністю.

21.04.2023р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх.№ 01-75/2403/23), в якій не погодився з доводами відповідача зазначеними у відзиві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач послався на те, що відповідач не заперечує щодо виконання робіт з ремонту приміщення, проте останній акти виконаних будівельних робіт не підписав, однак жодних зауважень чи претензій до робіт та їх вартості не зазначив.

25.04.2023р. представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання (вх.№01-75/2447/23), в якому просив суд приєднати до матеріалів справи:

- копію витягу з Акту позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року. №070-22/00 від.01.03.2021. в частині розрахунків із ФОП Масаловим С.М. по виконанню капітального ремонту адмінприміщення підприємства в с.Копачівка;

- копії запитів управління західного офісу Держаудитслужби у Волинській області ФОП Масалову С.М., № 130307-14/405-2021 від 08.02.2021 та 130307- 14/428-2021 №09.02.2021;

- копію довідки перевірки використання коштів виділених ДП ДГ Перше травня Волинської ДСГДС ІК НААН для капітального ремонту адмінприміщення в с.Копачівка від 03.12.2020 з копіями актів контрольних обмірів.

Ухвалою суду від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті "15" травня 2023 р., визнано явку учасників справи у судове засідання на їх розсуд.

15.05.2023 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи за відсутності представника ДП ДГ Перше травня.

Позивач у судове засідання 15.05.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою судом не визнавалася, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

17 вересня 2019 року між ФОП Масаловим Сергієм Миколайовичом (підрядник/позивач) та ДП ДГ "Перше травня" Волинської ДСГДС Інституту картоплярства НААН України (відповідач/замовник) був укладений договір будівельного підряду №008 (далі - договір, т.1 а.с.5-8), згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3 замовник замовляє, а підрядник зобов`язується виконати капітальний ремонт адмінприміщення в с.Копачівка у відповідності до умов договору. Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією. Згідно вартості інвестиційного кошторису, роботи виконуються із матеріалів та обладнання замовника, за винятком тих матеріалів, які за згодою двох сторін надає підрядник, в об`ємах, що не перевищують загальну суму договору.

Вартість робіт відповідно до договору визначалася за динамічною договірною ціною та становила 1 615 075 грн без ПДВ.

Як зазначає ФОП Масалов С.М., він частково виконав роботи згідно з договором з капітального ремонту адмінприміщення ДП ДГ "Перше травня" Волинської ДСГДС Інституту картоплярства НААН України в с.Копачівка, про що між сторонами були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, які засвідчені підписами ДП ДГ "Перше Травня" та ФОП Масаловим С.М., на загальну суму 944 514,00 грн. Проте, відповідач своїх зобов`язань по оплаті виконаних робіт не виконав.

Враховуючи викладене, ФОП Масалов С.М. звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з ДП ДГ "Перше травня" Волинської ДСГДС Інституту картоплярства НААН України" заборгованості в розмірі 944 514,00 грн.

Рішенням суду від 28 вересня 2021 року у справі №903/969/20 позов було задоволено повністю.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2022 у справі №903/969/20 рішення Господарського суду Волинської області від 28 вересня 2021 року у даній справі скасовано; прийнято нове рішення; у позові відмовлено.

Водночас, рішенням Господарського суду Волинської області від 10.08.2021 у справі №903/279/21 визнано недійсним договір будівельного підряду № 008 від 17.09.2019 року та додаткову угоду до договору будівельного підряду № 008 від 2019 року, укладені між ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та ФОП Масаловим Сергієм Миколайовичем.

Позивач зазначає, що оскільки ДП ДГ «Перше травня» за виконані роботи та будівельні матеріали не розрахувалося з ФОП Масаловим С. М., а договір будівельного підряду визнано недійсним, позивачем було складено акти приймання виконаних у 2019-2020 роках будівельних робіт та використаних будівельних матеріалів під час капітального ремонту адмінприміщення ДП ДГ «Перше травня» за середньозваженими цінами із загальнодоступних джерел станом на жовтень 2022 рокуна загальну суму 1340256грн.

Також позивач вказує, що при визначенні вартості виконаних робіт та отриманого відповідачем, позивачем застосовано примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) та приписи Національного стандарту «Правила визначення вартості будівництва» ДСТУ БД.1.1-1:2013, що затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та жигловокомунального господарства України від 05.07.2013 року №293.

Крім того, позивач стверджує, що 14.12.2022 дані акти у двох примірних листом були надіслані відповідачу для підписання, однак повернулися у зв`язку із відмовою в отриманні відправлення. Позивач вказує, що жодних зауважень чи претензій до робіт, їх якості, об`ємів та вартості відповідачем не заявлено.

Звертаючись із позовом до суду позивач посилається на правові наслідки недійсності правочину згідно ст.216 ЦК України (реституцію) та обов`язок ДП "ДГ "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" відшкодувати позивачу вартість того, що підприємство одержало за укладеним між сторонами договором, який визнао недійсним, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно частини 2 статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України відновлення становища, яке існувало до порушення є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК).

За змістом частин 1, 2 ст. 216 ЦК правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи (згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК), таке право є у суду лише щодо нікчемних правочинів.

Тлумачення ст. 216 ЦК свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину іншій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в ст. 216 ЦК України або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Правило ст. 216 ЦК застосовується виключно до сторін правочину.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

У постановах Верховного Суду від 26.06.29018 у справі N 916/1952/17 від12.09.2019 у справі N 915/1868/18, від 14.05.2020 у справі N 916/1952/17, дійсно міститься висновок про те, що одностороння реституція чинним законодавством не передбачена. Втім, цей висновок не можна застосовувати у відриві від контексту та обставин справи. У цих постановах Верховний Суд звертав увагу на те, що правила абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК (двостороння реституція) застосовуються тоді, коли обидві сторони здійснили виконання недійсного договору. У тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК, зокрема ст. 1212 ЦК.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між сторонами, є такими, що випливають із договору будівельного підряду, укладення та виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК України), Загальними умовами укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМ України №668 від 01.08.2005р. (в редакції постанови №1390 від 28.12.2011р.), які є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників) (далі - Загальні умови) та державними будівельними нормами та стандартами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч.1 ст.875 ЦК України, ч.1 ст.318 ГК України, п.п. 4, 47 Загальних умов, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати та здати у встановлений договором підряду строк роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, провести експертизу цієї документації, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно до ч.4 ст.882 ЦК України, п.п. 91, 96 Загальних умов, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом про виконані роботи, підписаним обома сторонами, що є підставою для проведення остаточних розрахунків між ними.

При визначенні вартості виконаних робіт і проведення взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів" Акт приймання виконаних будівельних робіт" (форма №КБ-2в) та "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форма №КБ-3) ( п.6.4.2 Національного стандарту "Правила визначення вартості будівництва" ДСТУ БД.1.1-1:2013 затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житловокомунального господарства України від 05.07.2013 року №293).

Отже, безумовною підставою для здійснення розрахунків в даному випадку є акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3).

Акти виконаних робіт згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 даного Закону, такі акти є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Пунктами 99, 100 Загальних умов передбачено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.

На підтвердження виду та обсягу виконаних підрядних робіт у 2019-2020 році ФОП Масаловим С.М., позивач надав суду 11 актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за жовтень 2022 року. Акти підписані 05.12.2022 лише зі сторони підрядника - Масаловим О.М. Замовником акти не підписані.

Проте, надані позивачем акти приймання - виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в не є належними та допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам щодо оформлення первинних бухгалтерських документів, як це передбачено вимогами ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІУ, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, а також вимогам ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293.

Судом встановлено, що акти не містять ідентифікаційний код ЄДРПОУ замовника, не містять номеру та дати договору на виконання робіт, інформації про те, що роботи були виконані у 2019-2020 році.

Також, позивачем не надано довідки про вартість виконаних робіт.

Крім того, позивачем не надано суду доказів (первинних документів), що підтверджують факт закупівлі позивачем матеріалів для проведення робіт, вартість використаних матеріалів, розрахунку вартості робіт (цін та тарифів) станом на жовтень 2022 року, обрахунку норм витрат трудових та матеріальних ресурсів.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні докази надіслання відповідачу актів приймання виконаних робіт. Позивачем надано суду копії квитанції Укрпошти від 14.12.2022, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту з довідкою Укрпошти про відмову в отриманні відправлення, з яких не вбачається, що ДП "ДГ Перше травня" були надіслані акти приймання виконаних робіт.

Враховуючи зазначене, суд не вважає надані позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2022 року належними доказами у справі на підтвердження виконання позивачем та прийняття уповноваженою особою відповідача будівельних робіт. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виконання ним підрядних робіт по ремонту адмінприміщення ДП ДГ "Перше травня" Волинської ДСГДС Інституту картоплярства НААН України в с.Копачівка на загальну суму 1340256грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову у позові повністю.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.86, 202, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 16.05.2023.

Суддя О. Г. Слободян