ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/147/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Степановій О.В.,

за участю представників:

від Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" Демидова О.В.,

від ОСОБА_1 Врона А.В.,

від ОСОБА_2 Врона А.В.,

від ОСОБА_3 участі не брали,

від ОСОБА_4 участі не брали,

від ОСОБА_5 участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022, прийняте суддею Бездолею Ю.С., м. Одеса, повний текст складено 19.12.2022,

у справі №916/147/22

за позовом: Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ"

до відповідачів:

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_2

про стягнення 69 451,89 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 р. Обслуговуючий кооператив "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якому просив усунути перешкоди у здійсненні некомерційної господарської діяльності шляхом стягнення боргу у загальній сумі 82598,21 грн, а саме:

-стягнути з ОСОБА_1 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 9150,04 грн, 3% річних у розмірі 222,38 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 10156,84 грн;

-стягнути з ОСОБА_6 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 3433,16 грн, 3% річних у розмірі 92,68 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 4310,27 грн;

-стягнути з ОСОБА_3 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 11105,04 грн, 3% річних у розмірі 260,29 грн, штраф у розмірі 620 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 231,63 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 12716,96 грн;

-стягнути з ОСОБА_7 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 4497,61 грн, 3% річних у розмірі 104,50 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 5386,54 грн;

-стягнути з ОСОБА_4 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 16624,25 грн, 3% річних у розмірі 394,03 грн, штраф у розмірі 620 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 18422,70 грн;

-стягнути з ОСОБА_5 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 9468,92 грн, 3% річних у розмірі 206,49 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 10459,85 грн;

-стягнути із ОСОБА_2 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 8504,86 грн, 3% річних у розмірі 196,81 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 9486,10 грн;

-стягнути із ОСОБА_8 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 3769,41 грн, 3% річних у розмірі 109,87 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 4663,71 грн;

-стягнути із ОСОБА_9 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 5507,94 грн, 3% річних у розмірі 82,87 грн, штраф у розмірі 620 грн, поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн, що разом складає 6995,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що безпідставне невиконання відповідачами, які є членами Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", своїх зобов`язань зі сплати внесків перешкоджає діяльності позивача.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 07.02.2022 відкрито провадження у справі №916/147/22.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2022 у справі №916/147/22 прийнято часткову відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог у зв`язку з прийняттям судом часткової відмови від позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2022 у справі №916/147/22 прийнято часткову відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог у зв`язку з прийняттям судом часткової відмови від позову.

30.09.2022 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" про зміну розміру позовних вимог б/н від 30.09.2022 (вх.№21310/22 від 30.09.2022), яку судом першої інстанції було прийнято до розгляду шляхом постановлення протокольної ухвали та в якій викладено остаточні позовні вимоги до кожного з відповідачів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі №916/147/22 (суддя Бездоля Ю.С.) позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 870 грн членських (щомісячних) внесків та 26,30 грн судового збору; в решті позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідними рішеннями загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", якими встановлено розміри цільових внесків у сумі 3280 грн та 8000 грн, не було визначено порядок та строки їх сплати відповідачами, у зв`язку з чим підстави для стягнення вказаних внесків відсутні. Водночас, посилаючись на наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_4 та враховуючи проведення часткової сплати ним членських (щомісячних) внесків, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з даного відповідача 870 грн цих внесків, у той час як у задоволенні вимог про стягнення нарахованих на вказану заборгованість інфляційних втрат, 3% річних та штрафу Господарський суд Одеської області відмовив, виходячи з того, що з наявних матеріалів справи неможливо встановити чітких розрахунків і періоду зазначених нарахувань. Крім того, суд першої інстанції зауважив на недоведеності позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди, внаслідок чого також відмовив у їх задоволенні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Обслуговуючий кооператив "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі №916/147/22 та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь апелянта борг у загальній сумі 61242,45 грн.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що місцевий господарський суд, дійшовши під час ухвалення оскаржуваного рішення висновку про не встановлення рішеннями загальних зборів порядку та строку сплати відповідачами внесків, безпідставно не врахував направлені відповідачам письмові вимоги про сплату заборгованості, а також те, що визначальним є перерахування коштів на рахунок позивача, при цьому не має жодного значення яким порядком користуються члени кооперативу (електронним, готівковим через каси/банкомати тощо). Апелянт також звертає увагу суду апеляційної інстанції на відсутність у матеріалах справи жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували погашення відповідачами заявленої до стягнення у цій справі суми основної заборгованості зі сплати внесків, а тому Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" правомірно здійснено компенсаційні та штрафні нарахування на суму основної заборгованості і заявлено до відшкодування заподіяну моральну шкоду, у зв`язку з чим, за твердженням скаржника, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не порушують прав відповідачів, внаслідок чого підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 27.01.2023 (вх.№104/23/Д2 від 20.02.2023) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість, просять апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема, вказані відповідачі стверджують про те, що послуги, за які було встановлено цільовий платіж у розмірі 8000 грн, надані не були, а державна реєстрація машиномісць, для проведення якої було визначено цільовий внесок у сумі 3280 грн, неможлива у зв`язку із скасуванням Міністерством юстиції України у 2020 році рішень державних реєстраторів щодо реєстрації відповідних прав, відтак, звертаючись з позовом у цій справі, позивач безпідставно намагається компенсувати кошти резервного фонду кооперативу шляхом стягнення відповідних коштів з членів кооперативу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 14.02.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 06.03.2023 призначено справу №916/147/22 для розгляду вищенаведеної апеляційної скарги на 05.04.2023 об 11:00.

Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі №916/147/22 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також у судовому засіданні у справі №916/147/22 оголошено перерву до 11:30 год 17.05.2023, при цьому вирішено забезпечити участь представника апелянта у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 17.05.2023, проведеному в режимі відеоконференції, представник Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" апеляційну скаргу підтримав; представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висловив заперечення проти її задоволення; представники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.V а.с.182, 208-222).

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2017 проведено державну реєстрацію Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0064605.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", затвердженого рішенням загальних зборів членів, оформленим протоколом №3 від 25.06.2018 (далі статут Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ"), даний кооператив створений і діє відповідно до Закону України "Про кооперацію", чинного законодавства України та цього статуту. Кооператив створено фізичними особами членами Споживчого кооперативу "Автостоянка "Вимпел-11", які добровільно об`єдналися на основі членства, для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основах самоврядування. Кооператив є непідприємницьким товариством, кооперативом обслуговуючого типу, який утворений шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Кооператив набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації. Тип кооперативу обслуговуючий, напрямок діяльності гаражний.

В силу пункту 2.4, 2.14 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" цей кооператив діє на основі повного господарського розрахунку, самофінансування та самоокупності за рахунок членських, вступних, пайових та цільових внесків і не передбачає одержання прибутку. Кооператив є неприбутковою організацією. Кооператив створено без обмеження строку діяльності.

Згідно з пунктом 5.11 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви до правління кооперативу (голови правління), яка розглядається на засіданні правління за умови присутності на такому засіданні не менш 2/3 членів правління. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і майновий пай у порядку та розмірах, визначених загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу.

У підпункті 6.3.2 пункту 6.3 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" зазначено, що дійсний член кооперативу (тимчасовий член кооперативу) зобов`язаний своєчасно вносити вступні, пайові, членські та інші внески у строки та на умовах, передбачених цим статутом.

За невиконання своїх фінансових зобов`язань члени кооперативу сплачують кооперативу неустойку у вигляді штрафу та пені, а за порушення правил внутрішнього розпорядку у вигляді штрафу. Величини пені та штрафу визначаються чинним статутом та рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу. Допущена заборгованість члена кооперативу, у разі відмови добровільного погашення, стягується у судовому порядку з урахуванням матеріальних та моральних збитків, завданих кооперативу боржником (пункти 6.4, 6.5 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ").

Положеннями пунктів 7.2-7.4 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" передбачено, що вищим органом управління кооперативом є загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу. Виконавчим органом управління кооперативу є правління кооперативу. Контролюючим органом кооперативу є ревізійна комісія.

Пунктом 8.2 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" визначено виняткову компетенцію загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Відповідно до підпунктів 8.5.4, 8.5.5, 8.5.9 пункту 8.5 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" додатково до компетенції загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу належать, зокрема, затвердження розмірів вступних, цільових та членських внесків та паїв; затвердження розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; зміна та затвердження розмірів неустойок (штрафи та пені) за порушення членами кооперативу фінансових зобов`язань.

В силу пунктів 13.1, 13.2 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" внески членів кооперативу складаються із: вступного внеску грошового чи іншого майнового неповоротного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативу; цільового внеску грошових, інших майнових та немайнових цінностей членів кооперативу, що вносяться для забезпечення статної діяльності кооперативу; членського внеску грошового безповоротного внеску. Вступні, пайові та членські (щомісячні, щоквартальні, експлуатаційні та цільові) внески є обов`язковою умовою членства у кооперативі.

Вступні внески сплачуються виконавчому директору або голові правління особами, що бажають вступити до кооперативу, у день подачі заяви про прийняття в члени кооперативу. У разі відмови особі у прийнятті її у члени кооперативу, вступний внесок повертається їй у повному обсязі. Розмір вступного внеску встановлюється на черговий звітний фінансовий період (12 місяців) загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. Вступний внесок зараховується у неподільний фонд і у разі виходу з кооперативу не повертається і не передається другій особі (пункт 13.3 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ").

Згідно з пунктами 13.5-13.7 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" розміри, порядок нарахування і сплати щомісячних членських та цільових внесків членами кооперативу та відповідальність за їх несплату затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу на відповідний фінансовий період (до чергових зборів) з урахуванням вимог цього статуту. Пропозиції щодо цього питання готує правління кооперативу на основі статутних вимог і завдань, які не суперечать вимогам чинного законодавства України. У разі виникнення форс-мажорної ситуації у період між загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу, правлінням кооперативу може бути прийнято рішення про зміни розміру та порядку сплати щомісячних членських внесків, а також, у разі потреби, цільових внесків. Таке рішення підлягає обов`язковому затвердженню черговими або позачерговими загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. У випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом кооперативу йому нараховується пеня у відповідності з пунктом 13.5.1 статуту. У випадку виникнення у члена кооперативу заборгованості зі сплати членських внесків, зазначеної в пункті 5.16.5, наступає відповідальність, передбачена пунктом 5.16 (виключення з членів кооперативу) та подається позов до суду на стягнення заборгованості разом з моральними збитками згідно з пунктом 6.5 або передачі місце для зберігання транспортного засобу боксу у власність кооперативу в якості компенсації такої заборгованості. Позов до суду також може бути поданий правлінням кооперативу і без застосування процедури, передбаченої пунктом 5.16 (виключення з членів кооперативу).

ОСОБА_1 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 01.03.2018), ОСОБА_3 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 25.02.2018), ОСОБА_4 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 15.02.2018), ОСОБА_5 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 23.02.2018) та ОСОБА_2 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 24.02.2018) є дійсними членами Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про право власності на частку у статутному капіталі кооперативу.

Рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом б/н від 18.01.2018, зокрема, затверджено з 01.01.2018 розмір щомісячного членського внеску 310 грн; надано правлінню право приймати рішення про зміни розміру та порядку сплати щомісячних членських внесків, а також, у разі потреби, цільових та додаткових внесків без обов`язкового затвердження черговими або позачерговими загальними зборами, а інформацію про зміну розміру внесків розміщати на дошці оголошень та за допомогою Viber. Крім того, цим рішення визначено, що несвоєчасне внесення членського внеску членом кооперативу (відсутність оплати більш ніж 2 місяця) тягне за собою нарахування штрафу у розмірі 310 грн на 3 місяць, а перевищення встановлених строків сплати членом кооперативу на три і більше місяців тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 5.16 статуту кооперативу.

16.04.2018 відбулися збори правління Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", на яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №01/П від 16.04.2018, відповідно до якого з 01.01.2018 розмір щомісячного внеску для діючих та тимчасових членів кооперативу становить 310 грн, для третіх осіб 600 грн, проте з квітня місяця 2018 року розмір щомісячних внесків змінюється, а саме: для діючих членів кооперативу складає 550 грн, а для усіх інших 600 грн.

Згідно з рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом б/н від 08.08.2018, вартість оформлення персоніфікованого фонду кооперативу на час прийняття цього рішення зборів становить 11280 грн з кожного члена, у зв`язку з чим затверджено внесок у розмірі 8000 грн з цільовим призначенням "на оформлення землі". Внесок на оформлення землі (8000 грн) сплачується на розрахунковий рахунок кооперативу так само як внесок на документи (3280 грн), а у випадку відсутності можливості сплатити одразу всю суму за угодами, пов`язаними із забезпеченням виконання завдань щодо оформлення персоніфікованого фонду кооперативу, кооператив домовляється з виконавцями про такі умови, які надають можливість поступово сплачувати. Якщо такі заходи також неможливо виконати через брак грошей, така недоїмка погашається за рахунок щомісячних внесків або інших джерел, якщо це можливо.

Рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом б/н від 31.10.2019, вирішено, зокрема, залишити незмінним щомісячний внесок у розмірі 450 грн.

Позивачем до місцевого господарського суду було подано копії адресованих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 письмових вимог Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" щодо погашення в строк до 15.03.2021 заборгованості зі сплати внесків. Відповідна письмова вимога позивача, яка була б адресована ОСОБА_4 , у матеріалах справи відсутня.

На підтвердження направлення відповідачам засобами поштового зв`язку вищенаведених письмових вимог Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" надано копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №570 від 04.02.2021, рекомендованих повідомлень (№962 від 04.02.2021, №047 від 04.02.2021, №080 від 04.02.2021, №569 від 04.02.2021 і №615 від 04.02.2021) та поштових конвертів з зазначеними штрихкодовими ідентифікаторами.

У матеріалах справи також містяться:

-розрахунки по особистим рахункам кожного з відповідачів, складені Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ";

-облік нарахувань та оплат за особистими рахунками кожного з відповідачів, оформлений Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ";

-копія адресованого Одеській міській раді адвокатського запиту представника Каракасіді Олени Федорівни №578-06/22 від 09.06.2022 про надання інформації та документів стосовно звернень до прокуратури, поліції та Міністерства юстиції України щодо питання скасування права власності на машиномісця, які знаходяться у розпорядженні позивача;

-копія відповіді Одеської міської ради №01-43/930 від 20.06.2022 на вищенаведений адвокатський запит з доданими до цієї відповіді документами (а саме: з копіями скарги Одеської міської ради до Міністерства юстиції України №99-с від 30.05.2019; листа Юридичного департаменту Одеської міської ради до прокуратури Одеської області №559-пр/вих від 30.05.2019 та заяви Одеської міської ради до Головного управління Національної поліції в Одеські області від 31.05.2019);

-копія висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10.06.2020, яким рекомендовано скаргу Одеської міської ради №99-с від 30.05.2019 задовольнити частково;

-копія наказу Міністерства юстиції України №2613/5 від 31.07.2020 про часткове задоволення скарги Одеської міської ради №99-с від 30.05.2019;

-копія адресованого Київській окружній прокуратурі міста Одеси адвокатського запиту представника Каракасіді Олени Федорівни №577-06/22 від 09.06.2022 про надання інформації стосовно стадії, на який знаходиться розгляд справи за позовом Одеської місцевої прокуратури №1 про скасування права власності на машиномісця №53, №73, №8 та №23, що знаходяться у розпорядженні позивача;

-копія відповіді Київської окружної прокуратури міста Одеси №2603ВИХ-22 10/1-834-18 від 14.06.2022 на вказаний вище адвокатський запит.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на доведеність Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" факту наявності у ОСОБА_4 заборгованості зі сплати членських (щомісячних) внесків у сумі 870 грн, у той час як у задоволенні решти позову місцевий господарський суд відмовив з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком Господарського суду Одеської області враховуючи наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 Господарського кодексу України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

В силу частин першої, другої статті 3 Господарського кодексу України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 Господарського кодексу України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України).

Наведені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України "Про кооперацію").

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За умовами частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Отже, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Саме така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 01.10.2019 у справі №910/7554/18 та від 17.12.2019 №904/4887/18.

Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів (стаття 12 Закону України "Про кооперацію").

В силу статті 19 Закону України "Про кооперацію" для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Визначення розмірів вступного і членського внесків належить до компетенції загальних зборів членів кооперативу.

Аналогічні повноваження загальних зборів членів кооперативу щодо затвердження розмірів вступних, цільових та членських внесків передбачені підпунктом 8.5.4 пункту 8.5 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ".

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Отже, апеляційний господарський суд зазначає, що чинним законодавством та положеннями статуту позивача конкретно визначено, що органом управління, до компетенції якого віднесено вирішення питання визначення (встановлення, затвердження) розмірів внесків членів кооперативу, виступають загальні збори членів кооперативу, у зв`язку з чим при визначенні суми внесків, які підлягали сплаті відповідачами, судом не приймаються до уваги розміри внесків, встановлені рішенням правління Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом №01/П від 16.04.2018.

Посилання апелянта на те, що безпосередньо в статуті Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" правління наділене повноваженнями приймати рішення щодо всіх питань діяльності даного кооперативу, крім тих, які віднесені до виняткової компетенції загальних зборів, у зв`язку з чим визначення (встановлення, затвердження) правлінням розмірів внесків членів кооперативу є правомірним, Південно-західним апеляційним господарським судом оцінюються критично, оскільки положення установчих документів господарських товариств, які не відповідають вимогам законодавства, не застосовуються, натомість у разі, якщо положення статуту та інших внутрішніх документів товариства суперечать закону, судам слід керуватись нормами закону.

Саме така стала правова позиція стосовно того, що при встановленні в статуті певних положень, які не відповідають закону, застосуванню підлягають саме приписи закону, викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, в постанові від 11.06.2019 у справі №922/2183/18.

Колегія суддів враховує, що з 01.01.2018 розмір щомісячного членського внеску складав 310 грн (рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформлене протоколом б/н від 18.01.2018), а з 01.11.2019 450 грн (рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформлене протоколом б/н від 31.10.2019).

При цьому обов`язок зі сплати членських внесків у особи виникає лише з моменту набуття нею членства у кооперативі, між тим з наданих позивачем до місцевого господарського суду обліків нарахувань та оплат за особистими рахунками кожного з відповідачів вбачається, що Обслуговуючий кооператив "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" безпідставно почав нараховувати відповідачам щомісячні членські внески з 01.01.2018, адже станом на січень місяць 2018 року жоден з відповідачів ще не був членом даного кооперативу, про що свідчать наявні у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про вступ до кооперативу.

Крім того, членські внески з квітня місяця 2018 року необґрунтовано нараховані позивачем у розмірах, визначених рішенням правління Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом №01/П від 16.04.2018 (зокрема, 450 грн, а деяким з відповідачів взагалі 600 грн), натомість у період з квітня місяця 2018 року по жовтень місяць 2019 року (включно) розмір відповідних щомісячних внесків повинен був становити 310 грн, що підтверджується вищенаведеними рішеннями загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ".

Отже, з моменту вступу до кооперативу (для ОСОБА_1 з березня місяця 2018 року, а для інших відповідачів з лютого місяця 2018 року) і до грудня місяця 2021 року включно (кінець періоду, в межах якого позивачем нараховано заявлену до стягнення заборгованість) відповідачі повинні були сплатити членські внески у наступних сумах: ОСОБА_1 17900 грн, ОСОБА_3 18210 грн, ОСОБА_4 18210 грн, ОСОБА_5 18210 грн, ОСОБА_2 18210 грн.

З огляду на викладене, беручи до уваги протиправність нарахування Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" членських внесків за період, коли відповідачі ще не набули членство у кооперативі, а також нарахування цих внесків за період з квітня місяця 2018 року по жовтень місяць 2019 року у безпідставно збільшеному розмірі (450 грн, а інколи і 600 грн замість 310 грн), Південно-західний апеляційний господарський суд, дослідивши оформлені безпосередньо самим позивачем та надані ним до суду першої інстанції обліки нарахувань та оплат за особистими рахунками відповідачів, здійснивши власний розрахунок суми членських внесків, які мали бути сплачені відповідачами, з урахуванням належних вихідних даних (періоду сплати внесків та їх розміру відповідно до рішень загальних зборів), дійшов висновку про те, що сплачені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суми членських внесків перевищують суми, які вони мали сплатити, що зумовлює відсутність у останніх відповідної заборгованості з членських внесків та, як наслідок, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині вимог про стягнення цих внесків з вказаних відповідачів.

Водночас суд апеляційної інстанції, самостійно здійснивши вищенаведений розрахунок суми членських внесків, вбачає, що ОСОБА_4 не здійснив переплату членських внесків, а, навпаки, станом на 01.01.2022 мав заборгованість зі сплати цих внесків у загальній сумі 910 грн (сума сплачених вказаним відповідачем позивачу внесків за даними останнього становить 17300 грн), а не 870 грн як помилково зазначив в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 910 грн членських (щомісячних) внесків.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Саме таку правову позицію викладено у пунктах 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013.

У застосуванні індексації колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду також враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997. У листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997 зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тому умовно слід виходити з того, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають будь-який період, перемножити між собою.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд, здійснивши розрахунок компенсаційних нарахувань в межах заявленого позивачем періоду, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 19,33 грн 3% річних (за період з 01.12.2021 по 01.09.2021) та 180,45 грн інфляційних втрат (за грудень місяць 2021 року-серпень місяць 2022 року).

Крім того, в силу пункту 6.4 статуту Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" за невиконання своїх фінансових зобов`язань члени кооперативу сплачують кооперативу неустойку у вигляді штрафу та пені, а за порушення правил внутрішнього розпорядку у вигляді штрафу. Величини пені та штрафу визначаються чинним статутом та рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Згідно з рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом б/н від 18.01.2018, несвоєчасне внесення членського внеску членом кооперативу (відсутність оплати більш ніж 2 місяця) тягне за собою нарахування штрафу у розмірі 310 грн на 3 місяць.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення ОСОБА_4 внесення членських внесків понад 2 місяці, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" в частині стягнення з даного відповідача 310 грн штрафу.

Вказане безпідставно залишилось поза увагою місцевого господарського суду, який в оскаржуваному рішенні необґрунтовано зазначив про неможливість здійснення розрахунків інфляційних втрат, 3% річних та штрафу.

Стосовно позовних вимог Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" про стягнення з відповідачів цільових внесків колегія суддів зазначає наступне.

Цільовим внеском є грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

Звертаючись з позовом у даній справі, Обслуговуючий кооператив "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" зазначив про те, що членам даного кооперативу були встановлені цільові внески у сумі 3280 грн (червень місяць 2018 року) та 8000 грн (серпень місяць 2018 року).

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження встановлення відповідачам цільового внеску у сумі 3280 грн (зокрема, відповідного рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" про затвердження даного цільового внеску), у зв`язку з чим включення відповідної суми до розрахунку заборгованості відповідачів є необґрунтованим.

Водночас, як зазначалося вище, рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", оформленим протоколом б/н від 08.08.2018, було затверджено цільовий внесок на оформлення землі у розмірі 8000 грн, при цьому визначено, що у випадку відсутності можливості сплатити одразу всю суму за угодами, пов`язаними із забезпеченням виконання завдань щодо оформлення персоніфікованого фонду кооперативу, кооператив домовляється з виконавцями про такі умови, які надають можливість поступово сплачувати, а якщо такі заходи також неможливо виконати через брак грошей, така недоїмка погашається за рахунок щомісячних внесків або інших джерел, якщо це можливо.

Отже, безпосередньо самим рішенням загальних зборів про затвердження цільового внеску у сумі 8000 грн встановлено можливість погашення заборгованості, яка може утворитися у зв`язку з несплатою даного цільового внеску, за рахунок, зокрема, членських внесків. Між тим позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження неможливості погашення відповідної недоїмки за рахунок щомісячних членських внесків, тим більше, що судом встановлена наявність у відповідачів, зокрема, у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , переплати вказаних внесків.

Крім того, розуміючи те, що рішення загальних зборів, оформлене протоколом б/н від 08.08.2018, конкретно передбачає альтернативні джерела погашення заборгованості зі сплати цільового внеску у сумі 8000 грн, позивачем до суду першої інстанції разом з позовною заявою подано витяг з вказаного рішення загальних зборів, в якому відповідна частина про погашення недоїмки за рахунок щомісячних внесків або інших джерел відсутня, і лише після заперечень відповідачів проти позовних вимог Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" було надано до суду сам протокол б/н від 08.08.2018.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема, в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відкидає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки, якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, "injuria". Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Термін "зловживання правом" означає те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Заборона зловживання правом по суті випливає з якості рівнозваженості, закладеної такою засадою, як юридична рівність учасників цивільних правовідносин. Ця формула виражає втілення в цивільному праві принципів пропорційності, еквівалентності, справедливості під час реалізації суб`єктивних цивільних прав і виконання юридичних обов`язків.

Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", яке оформлене протоколом б/н від 08.08.2018, передбачає конкретні шляхи погашення заборгованості зі сплати цільового внеску на оформлення землі у сумі 8000 грн, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що відповідачі, вступаючи у правовідносини з позивачем, могли розраховувати на погашення відповідної недоїмки за рахунок альтернативних джерел, у тому числі за рахунок членських внесків, які були надмірно сплачені деякими з відповідачів на користь кооперативу, натомість позивач, жодним чином не обґрунтовуючи неможливість застосування передбаченого вищенаведеним рішенням загальних зборів механізму погашення недоїмки, тим більше, з урахуванням запровадження на території України воєнного стану, безпідставно ігнорує вказані правомірні очікування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, хоча з інших підстав, але погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення цільових внесків.

Водночас, беручи до уваги відсутність правових підстав для стягнення суми основної заборгованості з цільових внесків, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позовні вимоги про стягнення здійснених Обслуговуючим кооперативом "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" компенсаційних та штрафних нарахувань на суму вказаного цільового внеску, а також поштових витрат та комісії мають похідний характер від вимоги про стягнення основного боргу з цільових внесків, відтак, з огляду на те, що можливість задоволення похідних вимог безпосередньо залежить від задоволення основних позовних вимог, вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини третя-п`ята статті 23 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 91, статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Ділова репутація є сукупністю документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства (пункт 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Отже, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, також вчинення дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 02.07.2020 у справі №910/11621/16.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Колегія суддів зауважує, що, заявляючи позовні вимог про стягнення моральної шкоди, позивач не надав до суду жодних доказів, які б свідчили про наявність складу цивільного правопорушення (зокрема, доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачами Обслуговуючому кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" втрат немайнового характеру (приниження ділової репутації кооперативу, зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності тощо), протиправності поведінки відповідачів, розміру шкоди).

За таких обставин, враховуючи необґрунтованість та недоведеність позовних вимог про стягнення моральної шкоди, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог.

Колегія суддів також вбачає, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву б/н від 25.03.2022 (вх.№6123/22 від 04.04.2022), а також ОСОБА_3 у письмових поясненнях б/н від 11.07.2022 (вх.№12676/22 від 11.07.2022) було заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статей 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", наголошує, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі Відкритого акціонерного товариства "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулися до суду з позовом.

Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Однак, правила про позовну давність відповідно до статті 267 вказаного Кодексу мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, беручи до уваги необґрунтованість позову в частині вимог, у задоволенні яких судом було відмовлено у зв`язку з їх недоведеністю, підстави для застосування до цих позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності відсутні.

Що стосується позовних вимог Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_4 , про необхідність задоволення яких дійшов висновку суд апеляційної інстанції, то строк позовної давності для звернення з останніми позивачем не пропущений, оскільки стягненню підлягає заборгованість з членських (щомісячних) внесків за листопад-грудень місяці 2021 року, у той час як позов подано у січні місяці 2022 року, тобто в межах встановленого законом трирічного строку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі №916/147/22 не повністю відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 40 грн членських (щомісячних) внесків, 19,33 грн 3% річних, 180,45 грн інфляційних втрат та 310 грн штрафу з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, а також зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволенню вказаних позову та скарги.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі №916/147/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 40 грн членських (щомісячних) внесків, 19,33 грн 3% річних, 180,45 грн інфляційних втрат та 310 грн штрафу скасувати, позов в цій частині задовольнити, в частині розподілу судових витрат змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 910 грн членських (щомісячних) внесків, 19,33 грн 3% річних, 180,45 грн інфляційних втрат, 310 грн штрафу та 40,49 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

У задоволенні решти позову Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовити".

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 60,73 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук