ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа№ 910/14101/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023

у справі №910/14101/22 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мазурика Богдана Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000»

про стягнення 101 703,70 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Мазурик Богдан Володимирович (далі, позивач або ФОП Мазурик Б.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» (далі, відповідач або Товариство) про стягнення 101 703,70 грн, з яких 80 194,00 грн сума основного боргу, 19 334,58 грн інфляційних втрат, 2 175,12 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору-заявки на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги із перевезення вантажу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на користь Фізичної-особи підприємця Мазурика Богдана Володимировича 80 194 (вісімдесят тисяч сто дев`яносто чотири) грн 00 коп. основного боргу, 19 334 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять чотири) грн 58 коп. інфляційних втрат, 2 175 (дві тисячі сто сімдесят п`ять) грн 12 коп. 3% річних, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 500 (п`ятсот) грн 00 коп. витрат на оплату роботи перекладача.

Рішення суду мотивоване тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 80 194,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, суд також визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 19 334,58 грн та 2 175,12 грн 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем підтверджено правовий статус адвоката Махиніч Надії Володимирівни, враховуючи наявність доказів фактичного надання послуг, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 10 000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за переклад міжнародної товарно-транспортної накладної у розмірі 500,00 грн, суд, посилаючись на положення статті 127 Господарського процесуального кодексу України та наявні у справі докази, встановив, що заявлений розмір витрат в сумі 500,00 грн підтверджено належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 15.03.2023 (про що свідчить відмітка відділу документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду) Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

22.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» надійшли доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Мазурика Богдана Володимировича та зменшити суму витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000,00 грн. При цьому, викладено клопотання про поновлення строку для подання доповнень до апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що копію рішення суду першої інстанції отримано позивачем 20.03.2023, на підтвердження чого надано копію конверта з трек-номером №010.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача із урахуванням доповнень до неї зводяться до того, що вимоги позивача безпідставні, оскільки послуги позивача сплачені відповідачем у повному обсязі. На підтвердження цього факту до суду були надані платіжні інструкції №2208 від 06.10.2022, №866 від 12.10.2022, №2279 від 14.10.2022, №2335 від 21.10.2022 та бухгалтерські довідки.

Враховуючи це, на дату подання позову борг відповідача перед позивачем відсутній, а нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних за період з 17.01.2022 по 12.12.2022 є безпідставним.

Також скаржник наголошує, що суд першої інстанції залишив поза увагою аргументи відповідача щодо підстав зменшення витрат позивача на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У даному контексті відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем до суду було подано ще декілька позовних заяв з аналогічними вимогами до відповідача з аналогічних підстав (договори-заявки на перевезення вантажів) і кожну з них склала адвокат Махиніч Н.В., заявивши у кожному позові суму правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн. Таким чином, як стверджує скаржник, такі роботи як аналіз діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини та аналіз висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах був проведений один раз під час складання першої позовної заяви у подібних правовідносинах, а тому можна стверджувати, що при складанні позову в цій справі фактично названі вище роботи не виконувалися. Крім того, на переконання скаржника, предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, осяг і складність складеної позовної заяви є незначними, а тому розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, має бути зменшений.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач 06.04.2023 направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, який надійшов через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 10.04.2023.

У відзиві позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Позивач зазначає, що надані відповідачем докази (платіжні інструкції) не підтверджують факт здійснення ним оплати саме за договором-заявкою на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021, про що вірно зазначено судом у першій інстанції в оскаржуваному рішенні. Апелянтом, у свою чергу, всупереч вимог Господарського процесуального кодексу України, не наведено жодного належного обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві позивач також повідомив суд, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції становить 6 000,00 грн і про те, що відповідне клопотання про його відшкодування буде подане у подальшому із наданням підтверджуючих документів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14101/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

27.03.2023 матеріали справи №910/14101/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» пропущений процесуальний строк на подання доповнень до апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22, враховуючи, що такі були подані в межах двадцятиденного строку з дня отримання оскаржуваного судового рішення, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/14101/22 є вимоги про стягнення 101 703,70 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (роздруківки електронного листування про направлення копії ухвали на електронну адресу відповідача, повідомлення про вручення поштового відправлення та довідки про доставку електронного документа представнику позивачу), а також закінчення процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.12.2021 між Фізичною особою-підприємцем Мазуриком Богданом Володимировичем (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» (замовник, відповідач) було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу №2399 (далі, Договір), за яким узгоджено: дата навантаження 13.12.2021, адреса завантаження 7030 Paks 0299/5 hrsz, перевезення вантажу з терміном доставки з 15.12.2021 по 16.12.2021, фрахтова сума 2600 євро (по курсу НБУ на дату розвантаження), митний перехід - Чоп, автомобіль НОМЕР_1 .

Умови оплати - безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 30 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку, переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем взяті на себе зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) FRK 541459 та актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №499 від 17.12.2021 на загальну суму 80 194,00 грн.

25.11.2022 позивач надіслав на адресу відповідача лист з вимогою сплатити заборгованість у загальному розмірі 1 876 965 грн 74 коп., зокрема, за Договором- заявкою на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021, до якого додав оригінал рахунку №499 від 17.12.2021, CMR FRK 541459 від 14.12.2021 та копію акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №499 від 17.12.2021, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 25.11.2022, фіскального чеку, накладної №605, роздруківки за відстеженням поштового відправлення про вручення 01.12.2022.

Обґрунтовуючи заявлені у даній справі позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч умов Договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед Фізичною особою - підприємцем Мазуриком Богданом Володимировичем в розмірі 80 194,00 грн.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просить суд також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» інфляційні втрати у розмірі 19 334,58 грн та 2 175,12 грн 3% річних.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що заборгованість була погашена ще 21.10.2022, що підтверджується платіжними інструкціями, копії яких додані до відзиву на позовну заяву.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до умов Договору позивач взяв на себе зобов`язання перевезення вантажу (гранула поліетиленова на палетах) з пункту навантаження Pask (Угорщина) до пункту розвантаження - м. Київ (Україна); митний перехід - Чоп.

Фрахтова сума договору становить 2.600 Євро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Відповідно до наданої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) FRK 541459 від 14.12.2021 вантаж пройшов митний контроль Закарпатською митницею 15.12.2021; в графі 24 проставлена печатка відповідача як одержувача вантажу, проте дату одержання не вказано.

Як вірно відзначив суд першої інстанції, графа 24 міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) заповнюється одержувачем вантажу, який проставляє дату, свій підпис та штамп, а не позивачем (перевізником), а тому за відсутність у графі 24 накладної (CMR) FRK 541459 дати розвантаження позивач відповідальності не несе.

Матеріали справи містять підписаний між сторонами акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №499 від 17.12.2021 на загальну суму 80 194,00 грн, згідно якого сторони погодили, що виконавцем виконані роботи по організації транспортно-експедиційних послуг автотранспортом, згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 2399 від 10.12.2021, про надання транспортно-експедиційних послуг з автоперевезення вантажів, а саме: міжнародні перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Pask (Угорщина) - м/п Чоп - Київ (Україна).

У наведеному акті №499 від 17.12.2021 зазначено дату виконання послуг: 17 грудня 2021 року.

Відповідачем жодних заперечень щодо підписання акту №499 від 17.12.2021 та встановленої в ньому дати виконання послуг не надано.

Відповідач суму вартості наданих послуг за договором-заявкою №2399 від 10.12.2021 не заперечує.

17.12.2021 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №499 на загальну суму 80 194,00 грн.

Як уже зазначалося, Договором встановлено, що умовами оплати є безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 30 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Так, 25.11.2022 разом із листом-вимогою про сплату заборгованості позивачем надіслано відповідачу оригінал рахунку №499 від 17.12.2021, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) по виконанню робіт (перевезень) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу FRK 541459 від 14.12.2021 та копію підписаного між сторонами акту наданих послуг №499 від 17.12.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковим документом (фіскальним чеком), який підтверджує факт прийняття для пересилання поштового відділенням зв`язку, поштовою накладною № 605 разом з описом вкладення кореспонденції у цінний лист, який підтверджує зміст поштового відправлення.

Згідно інформації на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відправлення за трек-кодом №605 вручено адресату (відповідачу) 01.12.2022.

Враховуючи вищенаведені умови Договору-заявки на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021, відповідач зобов`язаний був оплатити надані й прийняті послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на суму 80 194,00 грн не пізніше 16.01.2022, однак зазначеного не зробив.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» перед Фізичною особою-підприємцем Мазуриком Богданом Володимировичем за Договором-заявкою на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021 становить 80 194,00 грн.

У поданому до суду відзиві на позов та в апеляційній скарзі відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем було сплачено позивачу заборгованість за договором-заявкою №2399 від 10.12.2021, в підтвердження чого відповідачем надано наступні платіжні документи:

- платіжна інструкція №2208 від 06.10.2022 на суму 81 953,00 грн; одержувач ФОП Мазурик Б.В.; призначення платежу: оплата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору №2141 від 22.09.2022;

- платіжне доручення №866 від 12.10.2022 на суму 20 000,00 грн; отримувач ФОП Мазурик Б.В.; призначення платежу: оплата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору №2141 від 22.09.2022;

- платіжне доручення №2279 від 14.10.2022 на суму 20 000,00 грн; отримувач ФОП Мазурик Б.В.; призначення платежу: оплата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору №2141 від 22.09.2022;

- платіжна інструкція №2335 від 21.10.2022 на суму 49 662,00 грн; отримувач ФОП Мазурик Б.В.; призначення платежу: оплата за міжнародні перевезення вантажу згідно рахунку №863 від 20.10.2022.

Відповідачем надано бухгалтерські довідки про виправлення помилок у платіжних інструкціях (платіжних дорученнях) №16/01-23 від 16.01.2023, № 09/01-23 від 09.01.2023 та №03/01-23 від 03.01.2023, відповідно до яких відповідач вказує що вірними є наступні призначення платежу:

- у платіжній інструкції №2208 від 06.10.2022 на суму 81 953,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу: «сума 34.279,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 2399 від 10.12.2021; сума 47.674,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу №2375 від 02.12.2021»;

- у платіжній інструкції №866 від 12.10.2022 на суму 20 000,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу: «сума 20 000,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 2399 від 10.12.2021»;

- у платіжній інструкції №2335 від 21.10.2022 на суму 49 662,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу: «сума 43 747,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу №2375 від 02.12.2021 (рахунок №513); сума 5 915,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 2399 від 10.12.2021»;

- у платіжній інструкції №2279 від 14.10.2022 на суму 20 000,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу: «сума 20 000,00 грн без ПДВ - плата за міжнародні перевезення вантажу згідно договору-заявки на перевезення вантажу №2399 від 10.12.2021».

Колегія суддів зазначає, що платник відповідає за дані, зазначені ним у реквізиті платіжного доручення: «Призначення платежу».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №903/333/17.

Так, у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Тобто з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку.

У матеріалах справи наявні листи №16/01-23 від 16.01.2023, №09/01-23 від 09.01.2023 та №03/01-23 від 03.01.2023, адресовані позивачу, з проханням вважати вірними призначення платежів, які вказано у бухгалтерських довідках про виправлення помилки у платіжних інструкціях (платіжних дорученнях) №16/01-23 від 16.01.2023, №09/01-23 від 09.01.2023 та №03/01-23 від 03.01.2023.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги такі листи Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на підтвердження зміни призначення платежу у платіжних інструкціях, оскільки матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення листів №16/01-23 від 16.01.2023, №09/01-23 від 09.01.2023 та №03/01-23 від 03.01.2023 на адресу Фізичної особи - підприємця Мазурика Богдана Володимировича й доказів їх отримання позивачем.

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що платіжні документи №2208 від 06.10.2022 року на суму 81 953,00 грн, №866 від 12.10.2022 на суму 20 000,00 грн, № 2279 від 14.10.2022 на суму 20 000,00 грн та № 2335 від 21.10.2022 на суму 49 662,00 грн не можуть бути належними доказами виконання зобов`язання відповідача з оплати наданих й прийнятих послуг саме за спірним договором №2399 від 10.12.2021.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача лист щодо приведення даних бухгалтерського обліку у відповідність, уникнення зі сторони ТОВ «Темп-2000» маніпуляцій та вжиття заходів для невідкладного погашення заборгованості від 25.01.2023, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковим документом (фіскальним чеком), поштовою накладною №458 разом з описом вкладення кореспонденції у цінний лист, який підтверджує зміст поштового відправлення.

Відповідним листом від 25.01.2023 позивачем повідомлено відповідачу інформацію, за якими договорами та на підставі яких платіжних документів були враховані погашення (оплати).

Таким чином, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів Фізичній особі - підприємцю Мазурику Богдану Володимировичу в розмірі 80 194,00 грн.

Отже, відповідач у порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 80 194,00 грн суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, висновки суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими.

Доказів на спростування зазначеного відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті вартості наданих послуг з перевезення вантажу, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з відповідача 19 334,58 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу 80 194,00 грн за період лютий - листопад 2022 року) та 2 175,12 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу 80 194,00 грн за період з 17.01.2022 по 12.12.2022).

Контррозрахунку до вказаних сум відповідачем суду не надано.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт порушення відповідачем зобов`язання з оплати підтверджується матеріалами справи, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є правомірним.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 19 334,58 грн та 2 175,12 грн 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Фізичної-особи підприємця Мазурика Богдана Володимировича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У позовній заяві позивачем також було зазначено, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн витрат позивача на правову допомогу в даній справі.

Відповідачем висловлено незгоду з рішенням суду в цій частині, доводи стосовно чого викладені у доповненні до апеляційної скарги.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в цій частині та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно абз.2 частини 2 статті126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.05.2022 між позивачем (клієнт) та адвокатом Махиніч Надією Володимирівною (адвокат) був укладений Договір про надання правової допомоги б/н, за умовами якого адвокат надає правову допомогу клієнту з метою захисту інтересів клієнта в якості його представника відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до пункту 3 Договору б/н від 06.05.2022 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір і порядок оплати якого погоджується сторонами у додатку (додатках/додаткових угодах) до даного договору.

09.12.2022 між адвокатом та клієнтом укладено додаткову угоду №7 до договору б/н від 06.05.2022, відповідно до якої адвокат надає професійну правничу допомогу клієнту у справі за позовом ФОП Мазурик Б.В. до ТОВ «Темп-2000» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором-заявкою №2399 від 10.12.2021.

Пунктом 2 додаткової угоди №7 від 09.12.2022 сторони погодили, що вартість послуг адвоката за надання професійної правової (правничої) допомоги клієнту у визначеному в пункті 1 обсязі буде становити 10 000,00 грн.

14.12.2022 між позивачем та адвокатом підписано акт виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого адвокатом надано професійну правничу допомогу клієнту у справі за позовом ФОП Мазурик Б.В. до ТОВ «Темп-2000» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором-заявкою №2399 від 10.12.2021, а саме: аналіз та вивчення матеріалів, доказової бази з метою пред`явлення позову до ТОВ «Темп-2000» за договором-заявкою № 2399 від 10.12.2021; аналіз діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини та аналіз висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах; надання правової допомоги клієнту у підготовці позовної заяви та визначення переліку додатків до позову.

Відповідно до вказаного акту клієнт погоджується з обсягом та видом наданих послуг, вартість наданих послуг становить 10 000,00 грн.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди №7 від 09.12.2022 адвокат не пізніше двох днів з дня підписання сторонами акту наданих послуг до цієї додаткової угоди, виставляє клієнту рахунок. Клієнт зобов`язується сплатити послуги адвоката за виставленим рахунком протягом 60 робочих днів з моменту винесення судом рішення за поданою позовною заявою.

14.12.2022 адвокатом виставлено позивачу рахунок на оплату 10 000,00 грн за надані послуги.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1899 від 17.10.2017 на підтвердження того, що Махиніч Надія Володимирівна є адвокатом.

Дослідивши подані позивачем докази, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн підлягають відшкодуванню у повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача.

Скаржником в апеляційній скарзі не доведено суду належними та допустимими доказами, що розмір заявлених та присуджених до стягнення з нього витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), або є штучно завищеним, а доводи апеляційної скарги відповідача про наявність у суді декількох однотипних позовних заяв, на переконання колегії суддів, не спростовують обсягу наданих послуг адвоката саме в даній справі.

Відтак, відсутні підстави для зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000,00 грн, як про це просить скаржник.

Мотивів незгоди із рішенням суду в частині стягнення з відповідача 500,00 грн витрат на оплату роботи перекладача апеляційна скарга не містить, а відтак, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині рішення суду не переглядається.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, твердження та доводи відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову в даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-2000» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі №910/14101/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп-2000».

Матеріали справи №910/14101/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко