УХВАЛА

м. Київ

18.05.2023Справа № 910/7718/23

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви»

про забезпечення позову до подачі позову

Особи, які отримають статус учасників справи:

Позивача: Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви»

(29013, м. Хмельницького, вул. Вайсера, 15; )

Відповідача: Хмельницька обласна державна адміністрація (Хмельницька обласна війська адміністрація) (29005, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 2; ),

Без участі представників сторін,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва 16.05.2023 надійшла від Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» заява про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до якої заявник просить суд до вирішення справи по суті забезпечити позов шляхом:

- заборони Хмельницькій обласній державній адміністрації (Хмельницькій обласній військовій адміністрації), Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації), іншим особам проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо внесення змін та реєстрації статуту у новій редакції Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23827222, адреса: 29013, м. Хмельницького, вул. Вайсера, 15);

- іншим особам проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо майна Релігійної громади (храм Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького за адресою: 29013, м. Хмельницького, вул. Вайсера, 15).

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову:

- може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- призведе до втрати процесуальної правоздатності Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» та стане перешкодою для реалізації права на звернення до суду за захистом порушеного права;

- призведе до порушення права власності на будівлю храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви.

Також, у поданій заяві заявник просить розглянути заяву про забезпечення позову за участю позивача.

17.05.2023 на електронну пошту суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, відповідно до частин 3 та 4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши зміст поданої заяви та доданих до неї доказів, враховуючи положення ст. 140 ГПК України, якою передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається в судовому засіданні у виняткових випадках, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом представника заявника.

Розглянувши заяву Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає слідуюче.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються статус учасника справи, які можуть отримати ці особи.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В порушення зазначених приписів, заявником у поданій заяві не зазначено статусу, який отримають учасники при зверненні з позовом до суду, а також не вказано предмет позову, з яким заявник має намір звернутись до господарського суду.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблений висновок, згідно з яким умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" закріплено, що кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).

Відповідно до ч. 7 та 8 ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону.

Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем).

Дослідивши обґрунтування підстав необхідності вжиття заходів забезпечення до подачі позову, суд зазначає, що обраний позивачем захід забезпечення на переконання суду не є тим, що гарантує захист матеріально-правових інтересів позивача та на переконання суду не є співмірним та адекватним з огляду на майбутні позовні вимоги, оскільки їх задоволення фактично унеможливить іншу частину вірян релігійної громади реалізувати своє право на віросповідання, що призведе до більш негативних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Дотримуючись принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, законності, змагальності, суд не може призюмувати обґрунтованість та правомірність дій позивача без розгляду спору по суті та встановлення певних обставин (фактів), а тому наразі не вбачається винятковість обставин для забезпечення позову та допущення порушення прав інших осіб щодо реалізації їхніх прав на свободу світогляду і віросповідання

При цьому, суд звертає увагу заявника, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суді у постанові від 06.04.2021 по справі № 910/10011/19 в пункті 98 зазначено, що судове рішення про задоволення вимоги про визнання недійсним статуту Релігійної організації в новій редакції є підставою для приведення суб`єктом державної реєстрації відомостей про Релігійну організацію, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у відповідність статуту Релігійної організації в попередній редакції, у зв`язку з чим суд також не вбачає підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання даного рішення суду.

На переконання суду вжиття заходів забезпечення позову, про що просить заявник, не можливо без порушення принципу збалансованості інтересів учасників судового процесу та без втручання в діяльність Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) по її взаємодії з релігійною громадою при реалізації ними свого права на зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заява Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» про забезпечення позову до подання позовної заяви визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи положення Глави 8 Розділу І ГПК України та оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати Релігійної організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» по сплаті судового збору в сумі 1342,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Релігійній організації «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької єпархії Української православної Церкви» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 18.05.2023.

Суддя А.І. Привалов