СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків Справа № 913/262/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Крайз О.І., ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1103300 від 27.09.2022; Чоломбитько Ю.О., ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1106899 від 05.10.2022,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (вх.№355Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023, прийняте у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Голенко І.П., дата складання повного тексту рішення - 17.02.2023, у справі № 913/262/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м. Харків,

до Фермерського господарства "Риск", с. Невське Сватівського району Луганської області,

про стягнення 673 396, 27грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Луганської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" з позовною заявою до Фермерського господарства "РИСК" про стягнення заборгованості за договором поставки №2306П від 23.06.2021 в сумі 673 396, 27грн, з яких 361 070, 39грн попередня оплата; 240 111, 81грн неустойка за період з 16.08.2021 по 26.12.2021; 72 214, 07грн штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані статтями 611, 693 Цивільного кодексу України та порушенням відповідачем договірних зобов`язань зі своєчасної та повної поставки товару.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 позов задоволено частково; стягнуто з Фермерського господарства "РИСК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" неустойку у розмірі 240 111, 81грн, штраф у розмірі 72 214, 07грн, судовий збір в сумі 8 737, 31грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем визнано факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249, 62т на суму 1 497 720, 60грн (зазначено у позові та у заяві про усунення недоліків), відповідачем не спростовано. Отже загальна сума поставленого товару складає 5 638 932, 01грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача про те, що поставка товару на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн здійснено не було, не відповідає фактичним обставинам, оскільки 22.02.2022 позивачу поставлено пшеницю у кількості 209, 32т на суму 1 255 920, 50грн за видатковою накладною №17 від 22.02.2022, що визнано позивачем у відповіді на відзив.

Тому місцевим господарським судом зазначено, що вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн є необґрунтованою та безпідставною.

Як встановлено судом першої інстанції, поставка товару здійснювалась у період з 12.09.2021 по 22.02.2022, тобто з порушенням строків, передбачених умовами договору.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за цим договором.

Перевіривши розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та не суперечить діючому законодавству.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення неустойки у розмірі 240 111, 81грн за період з 16.08.2021 по 26.12.2021 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що у разі порушення строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів постачальник сплачує на користь покупця штраф 20% від вартості не поставленого товару (пункт 4.5 договору).

Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 72 214, 07грн.

Перевіривши розрахунок, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та не суперечить діючому законодавству. Тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення штрафу у розмірі 72 214, 07грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 17.02.2023, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 року у справі №913/262/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн; у скасованій частині просить ухвалити нове рішення, яким стягнути з Фермерського господарства "РИСК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" попередню оплату у розмірі 361 070, 39грн. Також просить розподілити судові витрати.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що доказів факту поставки 249, 62 тонн товару у позивача на момент звернення із позовними вимогами не було, оскільки у зв`язку із військовими діями сторони не встигли здійснити обмін видатковими накладними.

Фактично, як вказує апелянт, вищезазначений обсяг поставки був здійснений двома окремими партіями, а саме 209,32 тони та 40,3 тони. Таким чином, відповідач поставив товар на суму 5 638 932, 01грн, та не поставив товару на суму 361 070, 39грн. Враховуючи вищезазначене, позивачем було заявлено вимогу щодо повернення попередньої оплати у сумі 361 070, 39грн, адже саме на вказану суму не було здійснено поставку товару і у позивача виникло право вимоги повернути попередню оплату.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" на рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 у справі №913/262/22; встановлено відповідачу строк до 10.04.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 10.04.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "10" травня 2023 р. о 10:30год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 заяви представників позивача - адвоката Крайза О.І. та адвоката Чоломбитько Ю.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "10" травня 2022 о 10:30 годині, провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.05.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги, просять скаргу задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча відповідач був завчасно повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники апелянта висловили доводи і вимоги апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представника відповідача, повідомленого про час, дату та місце судового засідання не перешкоджає розгляду скарги, про що сторони були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2023, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт не погоджується з рішенням місцевого господарського суду від 17.02.2023 року у справі №913/262/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн; у скасованій частині просить ухвалити нове рішення, яким стягнути з Фермерського господарства "РИСК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" попередню оплату у розмірі 361 070, 39грн.

Відтак, рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 переглядається апеляційним господарським судом в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представників позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 23.06.2021 між Фермерським господарством "РИСК" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" (далі - покупець) укладено договір поставки №2306П, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти і оплатити товар українського походження, врожаю 2021 року.

Пунктом 1.2 договору передбачена характеристика товару:

Найменування товару Пшениця 3 кл. Кількість товару 1 000, 00тн +/-10% на вибір покупця. Ціна за 1тн без ПДВ 5 263,16грн. Вартість товару без ПДВ 5 263 160, 00грн, ПДВ 14% за 1тн 736, 84грн. Сума ПДВ 14% 736 840, 00грн. Ціна товару за 1тн з ПДВ 6 000, 00тн. Загальна вартість товару з ПДВ 6 000 000, 00грн.

Відповідно до пункту 1.4 договору, строк поставки: окремими партіями до 15.08.2021 включно.

Згідно з пунктом 2.1 договору, товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у пункті 1.4 договору. Підставою для поставки є надане постачальником повідомлення про готовність товару до відвантаження. У разі не надання покупцю від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження та/або не здійснення поставки в строк, що встановлений в пункті 1.4 договору, постачальник вважається таким, що порушив строки поставки.

Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної на ім`я покупця (пункт 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено умови поставки СРТ (доставлено до) (у редакції Інкотермс 2010) елеватор ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Харківська область, Чугуївський район, с-ще Залізничне, пров. Перемоги 1) у відповідності до правил Інкотермс-2010. У випадку розбіжностей умов цього договору з правилами "Інкотермс-2010" пріоритет мають умови договору.

Відповідно до пункту 2.5 договору, при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: рахунок-фактуру; податкову накладну, квитанцію про внесення податкової накладної до єдиного реєстру (якщо податкова потребує внесення до єдиного реєстру); видаткову накладну, виписану в день поставки товару.

Згідно з пунктом 3.1 договору, оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 5-ти банківських днів після настання усіх наступних подій: укладання договору поставки; надання постачальником покупцю документів, зазначених у пунктах 2.5, 5.10 договору.

Оплата за товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника. Зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 3.2 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі 0, 5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за цим договором.

Відповідно до пункту 4.5 договору, у разі порушення строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів постачальник сплачує на користь покупця штраф 20% від вартості не поставленого товару.

Згідно з пунктом 4.10 договору, сторони домовились встановити строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у 3 роки.

Сторони домовились, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, збільшити строк нарахування штрафних санкцій до 3 років від дня коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 4.11 договору).

У пункті 5. 2 договору сторони підтверджують, що вони досягли згоди за всіма умовами, які визнаються ними суттєвими.

Відповідно до пункту 5.4 договору, зміни та доповнення до цього договору мають силу лише за умови їх письмового підписання обома сторонами.

Згідно з пунктом 5.5 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Будь-які доповнення та зміни до договору повинні бути оформлені письмово та завірені уповноваженими представниками сторін в кожному окремому випадку зміни (доповнення) (пункт 5.8 договору).

Пунктом 5.14 договору передбачено, що датою оплати за товар є дата списання коштів з рахунку покупця на користь постачальника.

Договір поставки №2306П від 23.06.2021 підписаний без зауважень та скріплений печатками сторін.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання зобов`язань за договором позивачем було перераховано на рахунок відповідача 6 000 002 грн 40 коп. попередньої оплати за пшеницю, що підтверджується платіжними дорученнями №107961 від 24.06.2021, №1031 від 30.06.2021.

Відповідач поставив позивачу товар - пшеницю 3 класу українського походження, врожаю 2021 року, у кількості 693, 561874т на суму 4 141 211 грн. 41 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- №196 від 12.09.2021 у кількості 63, 581874т, на суму 380 889 грн 80 коп.;

- № 197 від 13.09.2021 у кількості 37,62 т, на суму 225 720 грн 09 коп.;

- № 199 від 15.09.2021 у кількості 64,22 т, на суму 374 085 грн 22 коп.;

- № 203 від 24.09.2021 у кількості 34,38 т, на суму 206 280 грн 08 коп.;

- № 206 від 25.09.2021 у кількості 37,18 т, на суму 223 080 грн 09 коп.;

- № 210 від 05.10.2021 у кількості 22,22 т, на суму 133 320 грн 06 коп.;

- № 215 від 12.10.2021 у кількості 36,32 т, на суму 217 920 грн 09 коп.;

- № 216 від 13.10.2021 у кількості 71,52 т, на суму 429 120 грн 17 коп.;

- № 223 від 21.10.2021 у кількості 41,80 т, на суму 250 800 грн 10 коп.;

- № 225 від 22.10.2021 у кількості 124,78 т, на суму 748 680 грн 29 коп.;

- № 228 від 23.10.2021 у кількості 71,20 т, на суму 427 200 грн 17 коп.;

- № 235 від 27.10.2021 у кількості 38,72 т, на суму 223 995 грн 13 коп.;

- № 236 від 28.10.2021 у кількості 50,02 т, на суму 300 120 грн 12 коп.

Крім того, позивач визнав факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249, 62т на суму 1 497 720 грн 60 коп. (зазначено у позові та у заяві про усунення недоліків). Документальне підтвердження цієї поставки відсутнє через пошкодження будівлі, де знаходилися документи, під час російського ракетного обстрілу, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 18.10.2022 у справі №922/916/22.

Таким чином, відповідачем поставлено позивачу товар у кількості 943,181874т на загальну суму 5 638 932 грн 01 коп.

У зв`язку з частковою поставкою товару, позивачем була направлена відповідачу повторна вимога б/н від 13.09.2022 про сплату попередньої оплати за договором та штрафних санкцій, у якій позивач попередив про стягнення заборгованості у судовому порядку в разі відсутності оплати.

Як зазначає позивач у позові, поставка товару на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 361 070 грн. 39 коп. здійснено не було.

Проте, відповідач у відзиві на позов зазначає про здійснення ще поставки позивачу пшениці у кількості 209,32 т на суму 1 255 920 грн 50 коп. за видатковою накладною №17 від 22.02.2022.

Позивач визнає цей факт поставки відповідачем пшениці у зазначеній кількості та на вказану суму за видатковою накладною №17 від 22.02.2022, але не має у наявності підписаного екземпляру відповідної видаткової накладної у зв`язку з пошкодженням будівлі, де знаходилися документи, під час російського ракетного обстрілу, про що зазначено у відповіді на відзив.

За таких обставин, позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із невиконанням, як вважає позивач, відповідачем свого зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі поставки оплаченого товар.

Судова колегія зазначає, що відповідно до відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 вказаного Кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із наявних у матеріалах справі документів, відповідач за умовами договору мав поставити позивачу товар - пшеницю 3 кл. у кількості товару 1 000, 00тн +/-10% на вибір покупця. Загальна вартість товару з ПДВ 6 000 000, 00грн.

Позивач перерахував відповідачу 6 000 002 грн 40 коп. попередньої оплати.

Згідно доданих до позовної заяви видаткових накладних, відповідач поставив позивачу товар - пшеницю 3 класу українського походження, врожаю 2021 року, у кількості 693, 561874т на суму 4 141 211 грн. 41 коп. у період з 12.09.2021 по 28.10.2021.

Крім того, позивач визнає факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249, 62т на суму 1 497 720 грн 60 коп. (зазначено у позові та у заяві про усунення недоліків). Як вказує позивач, документальне підтвердження цієї поставки відсутнє через пошкодження будівлі, де знаходилися документи, під час російського ракетного обстрілу, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 18.10.2022 у справі №922/916/22.

Таким чином, апелянт підтверджує, що відповідачем поставлено позивачу товар у кількості 943,181874т на загальну суму 5 638 932 грн 01 коп.

Однак, як зазначає позивач у позові, поставка товару на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 361 070 грн. 39 коп. здійснено не було.

Відповідач у відзиві на позов зазначає про здійснення поставки позивачу пшениці у кількості 209, 32т на суму 1 255 920 грн 50 коп. за видатковою накладною №17 від 22.02.2022.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що фактично вищезазначений та визнаний ним обсяг поставки у кількості 249, 62тн був здійснений двома окремими партіями, а саме 209, 32 тони та 40,3 тони.

Так, апелянт зазначає, що він вже врахував обсяг виконаного зобов`язання, докази якого дає відповідач (209, 32 тон) та навіть врахував поставку у 40, 3 тони щодо якої відсутні первинні документи в матеріалах справи.

Тобто, позивачем з посиланням на частину 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України було визнано саме обставини справи про поставку товару у кількості 249, 62, про що свідчить факт відсутності зменшення розміру позовних вимог.

Тобто, як пояснює позивач, поставка товару у кількості 209, 32 т є складовою частиною поставки партії товару у загальній кількості 249, 62т, яку було визнано позивачем, про що із самого початку зазначалося у позовній заяві та згодом було підтверджено ним в заяві про усунення недоліків позовної заяви та відповіді на відзив.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А суд згідно з вимогами статті 236 Господарського процесуального кодексу України - ухвалити рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вбачається із наданих сторонами і долучених до матеріалів справи доказів в обґрунтування своїх вимог і заперечень, відповідачу було перераховано попередньої оплати в розмірі 6 000 002 грн 40 коп.

Тобто, відповідач має надати суду докази на підтвердження поставки товару позивачу у вказаному розмірі.

Документально підтверджується поставка згідно доданих до позовної заяви видаткових накладних, товару - пшениці у кількості 693, 561874т на суму 4 141 211 грн. 41 коп. у період з 12.09.2021 по 28.10.2021, а також у кількості 209, 32т на суму 1 255 920 грн 50 коп. за видатковою накладною №17 від 22.02.2022, яка була надана відповідачем.

Тобто, непідтвердженою, згідно матеріалів справи, залишається сума у розмірі 602 870, 49грн.

Однак, позивач визнає факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249, 62т на суму 1 497 720 грн 60 коп., що є навіть більшою, ніж підтверджено відповідачем.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, і враховуючи доводи апелянта щодо визнання ним поставки товару відповідачем у розмірі навіть більшому, ніж надав докази відповідач, за умови документально підтвердженої сплаченої позивачем попередньої оплати у розмірі 6 000 002,40 грн, встановленою фактично поставленою кількістю товару, з урахуванням погодження позивачем поставки у кількості 249,62 т вартістю 1 497 720,60 грн, погоджується з доводами апелянта про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі непоставленої вартості товару на суму 361 070, 39 грн, оскільки відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження поставки товару на вказану суму.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" слід задовольнити, рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 у справі № 913/262/22 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн; у скасованій частині - ухвалити нове рішення, яким стягнути з Фермерського господарства "РИСК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" попередню оплату у розмірі 361 070, 39грн.

Щодо судових витрат по сплаті судового збору апеляційним господарським судом встановлено, що при зверненні з позовом позивач сплатив 10 100, 94грн відповідно до заявлених позовних вимог в розмірі 673 396, 27грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 стягнуто з відповідача на користь позивача 8 737, 31грн судового збору (зазначено, що пропорційно задоволеним позовним вимогам), хоча вірною мала бути сума 4 684, 89грн (312 325, 88грн задоволених вимог * 1, 5%).

З огляду на викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають ще 1 363, 63грн (10 100, 94грн - 8 737, 31грн), оскільки в цілому позов позивача задоволено повністю.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п.1 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" задовольнити.

Рішення Господарського суду Луганської області від 17.02.2023 у справі №913/262/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" про стягнення з Фермерського господарства "РИСК" попередньої оплати у розмірі 361 070, 39грн задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "РИСК" (92917, Луганська область, Сватівський район, с. Невське, вул. Яроцького, буд. 21, ідентифікаційний код 13411093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 39820081) попередню оплату у розмірі 361 070, 39грн (триста шістдесят одну тисячу сімдесят гривень 39коп.) і 1 363, 63грн (одну тисячу триста шістдесят три гривні 63коп.) судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Фермерського господарства "РИСК" (92917, Луганська область, Сватівський район, с. Невське, вул. Яроцького, буд. 21, ідентифікаційний код 13411093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 39820081) 6 499, 27грн (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 27коп.) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 16.05.2023.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза