ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/111/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретар судового засідання: Воробйова І. Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: Хекало О.О. - ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1264737 від 09.01.2023 ( в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро"

про стягнення 4 391 878,08 грн

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "Агровіо Україна" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ТОВ "Горбулів-Агро" про стягнення 4391878,08 грн, з яких 2871116,70 грн основного боргу, 584911,15 грн пені, 128762,21 грн 10% річних, 178447,45 грн інфляційних втрат, 628640,57 грн курсових змін, та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати за поставлений товар за договором поставки №258 від 22.03.2022.

Ухвалою від 20.01.2023 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду на 17.02.2023 о 10:00 (а. с. 40).

Ухвалою від 17.02.2023 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому провадженні на 17.03.2023 о 10:00 (а. с. 59).

27.02.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ним визнається основна сума заборгованості за договором поставки; щодо інших сум позову зазначено, що вони є надмірно великими та необгрунтованими (а. с. 65 - 76).

17.03.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 13.03.2023 із підтриманням позовних вимог з підстав, у ній викладених (а. с. 85 - 89).

Ухвалою від 17.03.2023 господарський суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 15:30 20.03.2023 (а. с. 92).

Ухвалою від 20.03.2023 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.04.2023 о 14:30 (а. с. 101).

Ухвалою від 11.04.2023 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 03.05.2023 о 12:00 (а. с. 105).

03.05.2023 до суду від відповідача надійшли такі документи:

- письмові пояснення від 02.05.2023 із запереченнями щодо розрахунку курсової різниці, здійсненої позивачем та відсутністю рахунку - фактури (а. с. 107 - 110);

- клопотання від 02.05.2023 (вх. №01-44/1502/23) про зменшення штрафних санкцій (а. с. 111 - 115).

Ухвалою від 03.05.2023 господарський суд призначив засідання на 11.05.2023 о 15:30 для розгляду справи по суті та вказаних документів відповідача (а. с. 118).

05.03.2023 до суду від позивача надійшли такі документи від 04.05.2023:

- заперечення від 04.05.2023 на клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій через відсутність належних доказів щодо скрутного фінансового стану відповідача, а також з посиланням на те, що не виконання відповідачем його грошових зобов`язань призвело до утворення боргів у позивача відповідно до бухгалтерської довідки №3 від 04.05.2023 щодо поточної кредиторської заборгованості ТОВ "Агровіо Україна" (а. с. 119-122);

- відповідь на письмові пояснення відповідача, у яких викладені заперечення щодо стягнення курсової різниці (а. с. 123-127).

У засіданні суду представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному об`ємі, а також повідомив про наміри подати відповідну заяву з обгрунтованим розрахунком понесених витрат на професійну правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення господарського суду.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, про розгляд справи господарським судом повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить подані ним процесуальні заяви по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

22.03.2022 між ТОВ "Агровіо Україна" (постачальник, позивач) та ТОВ "Горбулів-Агро" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №258 (далі - договір) (а. с. 12 - 17), за п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію, яка визначається в додатках до договору (надалі - товар), а покупець зобов`язується своєчасно прийняти за оплатити товар.

Згідно з п. 1.2 договору найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості та асортименту товару, перевагу має видаткова накладна.

Ціна товару зазначається у додатках (специфікаціях) до цього договору (п. 2.1 договору).

Вартість товару, за ст. 524. 533 ЦК України, визначається за звичайною ціною в українській гривні в еквіваленті до долара США та, згідно ст. 192 ЦК України, повинна бути сплачена в гривні, тому сума, яка підлягає оплаті визначається за курсом долару США, встановленому Національним банком України за даними Інтернет-сторінки http://www.bank.gov.ua на дату складання рахунку-фактури (п. 2.3 договору).

За п. 2.4 договору перерахунок вартості товару у зв`язку зі зміною курсу іноземної валюти на момент оплати здійснюється виключно за умови зміни (в більшу або меншу сторону) більше ніж 5%. Вартість Товару визначається за наступною формулою: S = (А1/А2) х В, де: S - ціна товару на дату оплати (фактичного платежу) або виставлення вимоги, в разі порушення зобов`язань щодо оплати отриманого покупцем товару (тобто на дату складання позову, претензії тощо); В - ціна товару, що визначена за курсом гривні до долара, встановленим НБУ на дату складання рахунка-фактури; А2 - курс гривні до долара, встановлений НБУ на дату складання рахунка-фактури; А1 - курс гривні до долара, встановлений НБУ на дату оплати (фактичного платежу) або на дату виставлення вимоги, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо оплати отриманого покупцем товару (тобто на дату складання позову, претензії тощо).

Згідно п. 2.5 договору покупець здійснює оплату за товар в сумі, розрахованої відповідно до п. 3.1 договору та узгодженої сторонами накладної, а за обставин, визначених п. 3.2 договору - в сумі, визначеної постачальником в рахунку-фактурі в національній грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець здійснює оплату за товар відповідно до умов вказаних в специфікації, яка є додатком до цього договору. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата товару на підставі рахунку-фактури на попередню оплату, зокрема, без укладення додатків до цього договору (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору при порушенні умов розрахунку по договору сторона, що допустила таке порушення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми порушеного зобов`язання за кожний день прострочення.

У п. 5.6 договору сторони передбачили, що, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення грошовою зобов`язання розмір процентів встановлюється даним договором у розмірі десяти відсотків річних.

Згідно з п. 5.7 договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за договором здійснюється до повного виконання стороною зобов`язання, а позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій збільшується договором до трьох років.

За п. 8.1 договору останній набирає законної сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2023, при цьому датою підписання договору сторонами є дата, що зазначена нижче назви та вище преамбули договору.

У додатку (специфікації) №1 від 22.03.2022 до договору сторони узгодили поставку добрива Quantum-ДІАФАН марка ACtion (5-20-5) у кількості 77,5 т на суму 3848835,70 грн (з урахуванням ПДВ) (а. с. 18, 19).

Відповідно до п. 2 додатку (специфікації) №1 до договору загальна вартість товару за даною специфікацією, в тому числі ПДВ, складає три мільйона вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 70 копійок, грошовий еквівалент зобов`язання покупця з оплати в доларах США (USD) з ПДВ становить 128294,53 USD, по курсу продажу USD до гривні, встановленого на міжбанківській валютній біржі (далі - валютний курс) на момент закриття торгів на останній банківський день, що передує дню підписання даного додатку згідно даних сайту http://charts.finance.ua/ru/currer/cy/interbank/, 30,00 грн за 1 USD.

Згідно з п. 3 додатку (специфікації) №1 до договору оплата за товар здійснюється на підставі договору з зазначенням номеру додатку (на запит покупця йому додатково може бути виставлений рахунок на оплату товару) та перераховується на банківський рахунок постачальника, що зазначений в договорі, наступними черговими платежами в строки:

- 20% вартості товару, що становить 769767,14 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 25658,91 USD, оплачується в строк до 04.04.2022;

- 30% вартості товару, що становить 1154650,71 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 38488,36 USD, оплачується в строк до 15.04.2022;

- 50% вартості товару, що становить 1924417,85 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 64147,26 USD, оплачується в строк до 30.10.2022.

За п. 5.1 додатку (специфікації) №1 до договору строк поставки товару - до 15.04.2022.

22.03.2022 позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000109 на загальну суму 3848835,70 грн (а. с. 125).

На виконання умов договору ТОВ "Агровіо Україна" поставив, а відповідач прийняв товар (добрива) у кількості 77,5 т на загальну суму 3848835,70 грн, про що свідчать такі видаткові та товарно-транспортні накладні:

- №РН-0000089 від 06.04.2022 на суму 993247,92 грн;

- №РН-0000107 від 14.04.2022 на суму 993247,92 грн;

- №РН-0000115 від 15.04.2022 на суму 993247,92 грн;

- №РН-0000116 від 15.04.2022 на суму 869091,94 грн (а. с. 20-31).

ТОВ "Горбулів-Агро" здійснив часткову оплату поставленого товару на суму 977719,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №2198 від 06.04.2022 на суму 457807,00 грн; №2199 від 06.04.2022 на суму 33193,00 грн; №2295 від 27.05.2022 на суму 100000,00 грн; №159 від 04.10.2022 на суму 286716,00 грн; №211 від 22.11.2022 на суму 100000,00 грн (а. с. 32-36).

У зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань згідно з договором поставки №258 від 22.03.2022, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 2871116,70 грн основного боргу, 584911,15 грн пені, 128762,21 грн 10% річних, 178447,45 грн інфляційних втрат, 628640,57 грн курсових змін, та судових витрат.

У відзиві на позовну заяву від 22.02.2023 відповідач визнав основну суму заборгованості за договором поставки; щодо інших сум позову зазначено, що вони є надмірно великими та необгрунтованими в порівнянні із основною сумою боргу. Зокрема, стверджує, що порушення ним договірних зобов`язань відбулось внаслідок настання дій форс-мажорних обставин, посилається при цьому на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2021/02.0-7.1, у якому засвідчено як обставину непереборної сили - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на території України. Крім того, відповідач заперечує розрахунок курсової різниці у зв`язку із збільшенням курсу гривні до долара США на день оплати, оскільки розрахунок, проведений не тільки на ціну товару, а й на суму ПДВ, що є неправомірним, оскільки ПДВ не є ціною договору, а передбачена нормами Податкового кодексу України. Також відповідач висловив заперечення і щодо одночасного нарахування йому інфляційних втрат за період з квітня по листопад 2022 року, оскільки сторони в договорі визначили інший спосіб компенсації знецінення грошових коштів у вигляді перерахунку ціни товару відносно курсу національної валюти гривні до долару США (а. с. 65-75).

У відповіді на відзив від 13.03.2023 позивач посилається на п. 5.10 договору, який спростовує аргументи позивача щодо виникнення заборгованості за договором поставки внаслідок обставин непереборної сили (введення воєнного стану на території України); щодо тверджень відповідача про неправомірне нарахування курсової різниці, крім ціни договору, і на ПДВ, позивач зазначає, що ТОВ "Агровіо Україна" в період, за який проводиться стягнення заборгованості, був платником ПДВ, тому такий податок правомірно включений до розрахунку розміру збільшення вартості товару, що підлягає сплаті покупцем.

Крім того, позивач зазначає, що Цивільним кодексом України не заборонено одночасне стягнення інфляційних втрат та курсової різниці, правова природа яких є різною, адже стягнення з відповідача інфляційних витрат є способом захисту майнового права та інтересу кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Натомість, на думку позивача, коригування вартості товару згідно умов договору є способом визначення остаточної ціни договору, а також таке коригування залежить лише від зміни курсу, а не від дій відповідача по виконанню договору (а. с. 85 - 89).

У письмових поясненнях від 02.05.2023 відповідач, серед іншого, зазначив, що порядок визначення еквіваленту вартості товару в іноземній валюті, викладений у специфікації №1 від 22.03.2022, суперечить умовам п. 2.3 договору поставки №258 від 22.02.2022 (а. с. 107-110).

У відповіді на письмові пояснення від 04.05.2023 позивач, зокрема, зазначає, що сторонами у п. 2 специфікації №1 від 22.03.2022 погоджено вартість товару в еквіваленті іноземної валюти та курсу 30,00 грн до 1 долару США (а. с. 123,124).

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував Господарський суд Житомирської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 193 ГК України).

Беручи до уваги зміст правовідносин та характер зобов`язань, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

За договором поставки продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним або домашнім використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 2871116,70 грн боргу.

Позивач поставив відповідачу товар (добрива) у кількості 77,5 т на загальну суму 3848835,70 грн, про що свідчать такі видаткові та товарно-транспортні накладні: №РН-0000089 від 06.04.2022 на суму 993247,92 грн; №РН-0000107 від 14.04.2022 на суму 993247,92 грн; №РН-0000115 від 15.04.2022 на суму 993247,92 грн; №РН-0000116 від 15.04.2022 на суму 869091,94 грн (а. с. 20-31).

ТОВ "Горбулів-Агро" частково здійснило оплату поставленого товару на суму 977719,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №2198 від 06.04.2022 на суму 457807,00 грн; №2199 від 06.04.2022 на суму 33193,00 грн; №2295 від 27.05.2022 на суму 100000,00 грн; №159 від 04.10.2022 на суму 286716,00 грн; №211 від 22.11.2022 на суму 100000,00 грн (а. с. 32-36).

У відзиві на позовну заяву від 22.02.2023 відповідач визнав основну суму заборгованості за договором поставки (а. с. 65-75).

Зважаючи на викладені обставини, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу борг у сумі 2871116,70 грн за поставлений товар.

4. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення курсової різниці в сумі 628640,57 грн.

Так, матеріалами справи та відповідачем підтверджено наявність боргу за договором, що визначений у гривні без врахування курсової різниці.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна товару зазначається у додатках (специфікаціях) до цього договору.

За п. 2.3 договору, вартість товару, згідно ст. 524. 533 ЦК України, визначається за звичайною ціною в українській гривні в еквіваленті до долара США та, згідно ст. 192 ЦК України, повинна бути сплачена в гривні, тому сума, яка підлягає оплаті визначається за курсом долару США, встановленому Національним банком України за даними Інтернет-сторінки http://www.bank.gov.ua на дату складання рахунку-фактури.

За п. 2.4 договору перерахунок вартості товару у зв`язку зі зміною курсу іноземної валюти на момент оплати здійснюється виключно за умови зміни (в більшу або меншу сторону) більше ніж 5%. Вартість Товару визначається за наступною формулою: S = (А1/А2) х В, де: S - ціна товару на дату оплати (фактичного платежу) або виставлення вимоги, в разі порушення зобов`язань щодо оплати отриманого покупцем товару (тобто на дату складання позову, претензії тощо); В - ціна товару, що визначена за курсом гривні до долара, встановленим НБУ на дату складання рахунка-фактури; А2 - курс гривні до долара, встановлений НБУ на дату складання рахунка-фактури; А1 - курс гривні до долара, встановлений НБУ на дату оплати (фактичного платежу) або на дату виставлення вимоги, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо оплати отриманого покупцем товару (тобто на дату складання позову, претензії тощо).

Покупець здійснює оплату за товар відповідно до умов вказаних в специфікації, яка є додатком до цього договору. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата товару на підставі рахунку-фактури на попередню оплату, зокрема, без укладення додатків до цього договору (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 2 додатку (специфікації) №1 до договору загальна вартість товару за даною специфікацією, в тому числі ПДВ, складає три мільйона вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 70 копійок, грошовий еквівалент зобов`язання покупця з оплати в доларах США (USD) з ПДВ становить 128294,53 USD, по курсу продажу USD до гривні, встановленого на міжбанківській валютній біржі (далі - валютний курс) на момент закриття торгів на останній банківський день, що передує дню підписання даного додатку згідно даних сайту http://charts.finance.ua/ru/currer/cy/interbank/, 30,00 грн за 1 USD.

Згідно з п. 3 додатку (специфікації) №1 до договору оплата за товар здійснюється на підставі договору з зазначенням номеру додатку та перераховується на банківський рахунок постачальника, що зазначений в договорі, наступними черговими платежами в строки:

- 20% вартості товару, що становить 769767,14 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 25658,91 USD, оплачується в строк до 04.04.2022;

- 30% вартості товару, що становить 1154650,71 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 38488,36 USD, оплачується в строк до 15.04.2022;

- 50% вартості товару, що становить 1924417,85 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ становить 64147,26 USD, оплачується в строк до 30.10.2022.

Суд відхиляє аргументи відповідача, викладені у письмових поясненнях від 02.05.2023, про наявність суперечностей між порядками визначення еквіваленту вартості товару в іноземній валюті, викладених у специфікації №1 від 22.03.2022 та у п. 2.3 договору поставки №258 від 22.02.2022 з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦКУ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, погодження сторонами істотних умов є обов`язковим при укладенні договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідач не надав жодних доказів щодо звернення до ТОВ "Агровіо Україна" з пропозицією щодо погодження змін умов договору чи специфікації, укладання додаткової угоди на зміну порядку визначення вартості товару за договором в еквіваленті іноземної валюти. Натомість у специфікації №1 від 22.03.2022 міститься підпис директора відповідача та відтиск печатки юридичної особи.

Свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства, і ніхто не може бути зобов`язаний укласти договір без законодавчо встановлених підстав для цього.

Оскільки, нарахування курсової різниці здійснено позивачем у порядку та розмірі, визначених п. 2.3 та 2.4 договору, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині повністю в сумі 628640,57 грн.

5. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення пені у сумі 584911,15 грн згідно з розрахунком позивача, викладеним у позовній заяві.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

За ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні умов розрахунку по договору сторона, що допустила таке порушення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми порушеного зобов`язання за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.7 договору нарахування штрафних санкцій за цим договором здійснюється до повного виконання стороною зобов`язання, а позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій збільшується даним договором до трьох років.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у правовому порталі України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність, тому задоволенню підлягає нарахована пеня в сумі 584911,15 грн.

5.1 Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

У постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14, про неврахування висновків у якій зазначає скаржник, колегія суддів дійшла таких висновків: "Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін, що і було здійснено судами в даній справі".

Надаючи оцінку наданим доказам сторонами у справі, зокрема, поданій позивачем копії бухгалтерської довідки №3 від 04.05.2023, що підтверджує його поточну заборгованість перед іншими контрагентами (а. с. 121) суд дійшов висновку про відсутність виняткових обставин для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню із відповідача.

Суд не вважає обгрунтованими аргументи відповідача щодо порушення ним договірних зобов`язань внаслідок настання дії форс-мажорних обставин (військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на території України), оскільки у п. 5.10 договору сторони підтвердили, що вони усвідомлюють, що поставка товару за цим договором буде відбуватись у воєнний час, тому укладаючи даний договір, покупець розуміє всі труднощі та ризики, пов`язані із поставкою товару.

При цьому покупець заявляє, що строки оплати за товар, встановлені договором, є непорушними, обставини, пов`язані з оплатою товару, не є форс -мажорними або обставинами непереборної сили.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ "Горбулів-Агро" про зменшення штрафних санкцій від 02.05.2023.

6. Щодо вимоги позивача про стягнення 178447,45 грн інфляційних втрат та 128762,21 грн 10% річних.

6.1. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений, зокрема, договором (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та відсотків річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Вказаний висновок суду викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц.

Отже, захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості поставленого товару.

Тому, враховуючи зміст договірних відносин та правову позицію Верховного Суду інфляційні втрати у розмірі 178447,45 стягненню не підлягають.

6.2. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 10% річних.

У п. 5.6 договору сторони передбачили, що, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення грошовою зобов`язання розмір процентів встановлюється даним договором у розмірі десяти відсотків річних.

За своїми ознаками, відсотки річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 10% річних за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність.

Тому задоволенню підлягає 10% річних у заявленій сумі.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 63201,46 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" (12316, Житомирська область, Житомирський район, с. Горбулів, вул. Центральна, буд. 122, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" (03035, м. Київ, вул. Островського, буд. 13, кв. 42, ):

- 2871116,70 грн основного боргу;

- 584911,15 грн пені;

- 128762,21 грн 10% річних;

- 628640,57 грн курсових змін;

- 63201,46 грн судового збору.

3. Відмовити у стягненні 178447,45 грн інфляційних втрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.05.23

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну адресу:

3, 4 - відповідачу (реком.) та на електронні адреси: