ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" травня 2023 р. Справа № 910/14642/22

За позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", 08150, Київська область, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі", 04136, місто Київ, вулиця Стеценка, будинок 1 А

про стягнення 228 730,97 грн майнової шкоди

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Павліченко Л.М. (посв. № 000577 від 24.02.2020, дов. № 01Др-258-1222 від 21.12.2022);

від відповідача: Гученко В.В. (свідоцтво серії КВ № 000194 від 21.05.2018, дов. № 79/2023 від 13.03.2023).

суть спору:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" про стягнення 228 730,97 грн майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2022 представниками позивача виявлено факт пошкодження відповідачем під час проведення земляних робіт газопроводу середнього тиску за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11. Проведення робіт відповідачем не погоджувалося. Внаслідок пошкодження вказаного газопроводу (середнього тиску ДУ 75) відповідачем заподіяно позивачу майнову шкоду у розмірі 228 730,97 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" разом з доданими до неї документами передано за виключною підсудністю на підставі частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу Країни до Господарського суду Київської області, оскільки судом встановлено, що майнову шкоду завдано нерухомому майну, яке знаходиться за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 матеріали справи № 910/14642/22 передано судді Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/14642/22. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим повідомлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та встановлено строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до частини сьомої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

28 березня 2023 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.03.2023 судом задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" та призначено перше судове засідання на 20.04.2023.

04 квітня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, до якої позивачем також долучено документи в якості доказів до позовної заяви та викладено клопотання про встановлення додаткового строку для подання таких документів.

17 квітня 2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач просить суд поновити пропущений строк для подання доказів, а саме фотофіксації наявності позначень газопроводу на місцевості, в обґрунтування якого позивач вказав, що даний доказ спростовує твердження відповідача про те, що він не мав можливості встановити наявність обмежень щодо проведення робіт в охоронній зоні газопроводу.

Згідно із частиною другою статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/1426/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку для подання доказів та долучення їх до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.04.2023 судом було оголошено перерву до 11.05.2023.

В судовому засіданні 11.05.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 08.02.2022 о 14:20 комісією Васильківського відділення Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" виявлено факт пошкодження газопроводу ДУ 75 ПЕ середнього тиску за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11, про що складений акт про порушення від 08.02.2022.

В акті зазначено, що земляні роботи виконувались ДТЕК Київобленерго Київський РЕМ, які з АТ "Київоблгаз" не погоджувались.

В результаті пошкодження бурильною установкою (трактор, ямобур) відбувся порив газопроводу та витік природного газу, внаслідок чого 84 абоненти залишились без газу.

Вказаний акт про порушення підписано представниками позивача. Копію акта вручена представнику відповідача Талалай В.О. посв. № 36105471 від 14.01.2022.

З метою відновлення належної роботи газорозподільної системи позивачем був проведений комплекс необхідних ремонтно-відновлювальних робіт з усунення наслідків аварії на підземному розподільчому газопроводі.

Позивачем складено Розрахунок об`єму витрат природного газу через пошкодження газопроводу ДУ 75 мм середнього тиску від 08.02.2022, який склав 4065,857 куб. м.

Відповідно до Розрахунку вартості збитків, заподіяних АТ "Київоблгаз", внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11, згідно акту обстеження від 08.02.2022, розмір завданої шкоди склав 228 730,97 грн, що складається із вартості об`єму витоку природного газу через пошкоджений газопровід та витрат на ліквідацію витоку газу.

23 лютого 2022 року позивач направив на адресу відповідача лист № 81001-Сл-4105-0222, в якому просив підписати підрядний договір № 2 ПГ відшкодування збитків внаслідок аварії від 08.02.2022, кошториси та акти виконаних робіт на відшкодування збитків, завданих позивачу відповідачем.

Однак, відповідач договір, кошториси та акти виконаних робіт на відшкодування збитків не підписав, збитки не оплатив.

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до Господарського суду Київської області з цим позовом про стягнення з відповідача 228 730,97 грн майнової шкоди.

Відповідач заперечив стосовно задоволення позовних вимог.

Так, відповідач стверджує, що позивачем не надано документації із землеустрою, які б свідчили, що ділянка за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11 відноситься до охоронної зони об`єктів газорозподільної системи.

Також відповідач зазначив, що на час планування та розроблення технічної документації на виконання робіт з електрифікації земельної ділянки за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11 у відповідача були відсутні відомості щодо наявності газопроводу за вказаною адресою, зокрема, позивачем не надано доказів наявності позначень газопроводу на місцевості у відповідності до ДБН В.2.5-20:2018 "Газопостачання".

Відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили б про наявність завданої йому шкоди, зокрема, доказів перебування газопроводу середнього тиску, розташованого за адресою: Київська обл., с. Кожухівка, вул. Загороднього (колишня Жовтнева), буд. 11, як нерухомого майна, у власності або на балансі АТ "Київоблгаз" не надано.

Також відповідач вважає, що акт пошкодження газопроводу від 19.02.2021, на підставі якого позивачем здійснено розрахунок об`єму витрат природного газу через пошкодження газопроводу не відповідає встановленій в додатку 20 Кодексу ГРС формі та позивачем не дотримано положень передбачених розділом 5 глави ХІ Кодексу ГРС, які визначають порядок розгляду акта про порушення.

На підставі наведеного, відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач у відповідь на відзив відповідача та спростування його заперечень долучив до матеріалів справи копію рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області № 236 від 04.03.2011, копію додатку 3 1 до вказаного рішення та копію акта приймання-передачі основних засобів, розташованих у Васильківському району Київської області від 06.04.2015, які підтверджуєть перебування газопроводу ДУ 75 ПЕ на балансі АТ "Київоблгаз".

Також позивач зауважив, що твердження відповідача про те, що на час планування та розроблення технічної документації на виконання робіт з електрифікації земельної ділянки замовника у відповідача були відсутні відомості щодо наявності газопроводу за вказаною адресою не заслуговують на увагу, оскільки останній не звертався до позивача щодо уточнення місця розташування газопроводу.

Зокрема, позивач послався на положення підпункту 17 пункту а) частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить видача дозволів на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого та другого статі 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 870 затверджено Типовий порядок видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, аналювання дозволів.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 4 Типового порядку, дозвіл видається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за місцем проведення робіт на підставі письмової заяви, що подається відповідною юридичною особою чи фізичною особою - підприємцем (або їх уповноваженим представником), за формою згідно з додатком 1. Для отримання дозволу подається заява юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що здійснюють порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з проведенням земляних та/або ремонтних робіт.

Видача дозволу, його переоформлення, видача дубліката та анулювання дозволу здійснюються на безоплатній основі (пункт 5 Типового порядку).

Згідно із пунктом 6 Типового порядку, дозвіл видається на проведення робіт, перелік яких наведено у додатку 3, зокрема: земляні або монтажні роботи, не пов`язані з прокладенням, перекладенням, ремонтом інженерних мереж і споруд (пункт 1), заміна пошкоджених та застарілих конструкцій опор, ліхтарів, освітлювальної арматури, тросів, розтяжок, кабелів, дротів, комунікаційної апаратури (пункт 8).

Отже, позивач твердить, що в порушення вищевказаних положень, відповідач перед проведенням земляних робіт зі встановлення електроопор в межах населеного пункту села Кожухівка зобов`язаний був отримати дозвіл від органу місцевого самоврядування (Данилівської сільської ради), якому б мало передувати письмове погодження з АТ "Київоблгаз", що передбачено пунктами 13, 14 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРС.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не подав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із пунктом 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено Великою палатою Верховного Суду (постанова від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц), що відшкодування збитків однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

При цьому, відповідно до частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.06.2009 у справі №25/207).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 Цивільного кодексу України покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (правова позиція у постановах Верховного Суду №902/320/17 від 10.12.2018 та №904/5489/18 від 16.04.2020).

Частиною першою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 №285; ДБН В.2.5-20:2018 Газопостачання, які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 15.11.2018 № 305.

За змістом пункту 17 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже, відповідно до вимог Закону України "Про ринок природного газу" позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" є Оператором ГРМ, який зобов`язаний вживати заходів з безпеки постачання природного газу, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи у межах Київської області.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 глави І Кодексу газорозподільних систем (далі - КГС) Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператор ГРМ (пункт 1 розділу 1 глави ІІІ КГС).

Оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи (пункт 4 розділу 1 глави ІІІ КГС).

Главою 4 розділу III Кодексу газорозподільних систем, визначено порядок проведення земляних робіт у охоронній зоні об`єктів газорозподільної системи (об`єктів ГРМ), а саме:

Охоронна зона об`єктів ГРМ поширюється на газопроводи з надлишковим тиском природного газу не більше 1,2 МПа, ГРП, ШРП, вузли обліку природного газу, засоби захисту газопроводів від електрохімічної корозії, споруди і пристрої на газопроводах, розпізнавальні та сигнальні знаки місцезнаходження газопроводів і споруд на них, за винятком внутрішньобудинкових газових мереж (пункт 1);

Власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Оператори ГРМ вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів ГРМ (пункт 4);

Земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього Кодексу (пункт 5);

Проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ (пункт 7);

Письмове погодження, що надається Оператором ГРМ на право проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт поблизу ГРМ, має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та земляних робіт. До погодження додається схема газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо).

Видача погодження Оператора ГРМ, його переоформлення, видача дубліката та його анулювання здійснюються на безоплатній основі.

Оператор ГРМ протягом 10 робочих днів з дня реєстрації письмового звернення юридичної чи фізичної особи або фізичної особи - підприємця щодо погодження проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ має надати письмове погодження або письмову обґрунтовану відмову. Письмове погодження надається на безоплатній основі.

Погодження має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та/або земляних робіт, а також схему газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо) (пункт 8);

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи - підприємці для отримання погодження Оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ повинні подати Оператору ГРМ для узгодження проект плану їх проведення, розроблений з урахуванням вимог будівельних, а за необхідності - інших норм і правил, що регламентують ці роботи, а також заяву (лист) на отримання погодження (пункт 9);

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи - підприємці, які отримали письмове погодження Оператора ГРМ, зобов`язані керуватися порядком проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт і дотримуватись умов їх виконання з урахуванням вимог письмового погодження Оператора ГРМ (пункт 10);

Письмове погодження оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ оформляється у двох примірниках, один з яких зберігається в Оператора ГРМ протягом строку, визначеного законодавством (пункт 11);

До початку ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронній зоні наказом організації, що проводить роботи, з числа фахівців призначається особа, відповідальна за проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт (керівник робіт) (пункт 15);

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи - підприємці, що проводять ремонтні, будівельні та земляні роботи в охоронних зонах, зобов`язані не пізніше ніж за добу до початку робіт повідомити представника Оператора ГРМ щодо проведення робіт (пункт 16);

Фізична особа або персонал юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, залучені для проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронних зонах, повинні бути ознайомлені (проінструктовані) представником Оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу і споруд на ньому, їх позначення на місцевості, можливі аварійні ситуації і дії при їх виникненні (пункт 17);

Межі охоронних зон газорозподільної системи визначаються відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за № 674/27119 (далі - ПБСГ) (пункт 18).

Згідно із пунктом 2.1 розділу II ПБСГ, охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових (пункт 1.12. глави 1 розділу V ПБСГ).

Згідно із пунктом 1.34 глави 1 розділу V ПБСГ, перед початком робіт ударних механізмів і землерийної техніки поблизу підземного газопроводу працівники, що виконують земляні роботи, зобов`язані виявити фактичне місце розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства.

Таким чином з вищевикладеного вбачається, що виконання земляних робіт в охоронній зоні газопроводу можливе за умов: отримання дозволу, повідомлення представника Оператора ГРМ не пізніше ніж за добу до початку робіт, виявлення фактичного місця розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, всупереч законодавчо встановленому вище порядку, працівники відповідача виконували земляні роботи бурильною установкою (трактором, ямобуром), без відповідних дозволів та за відсутності представника Оператора ГРМ АТ "Київоблгаз", що і призвело до пошкодження газопроводу та виникненню збитків.

Доказів протилежного відповідачем не надано, таким чином, поведінка відповідач суперечила вимогам законодавства. Зважаючи на зазначене, судом встановлено такий елемент складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка.

З метою відновлення газопостачання на пошкодженій ділянці газопроводу позивачем був проведений комплекс необхідних ремонтно-відновлювальних робіт з усунення наслідків аварії на підземному розподільчому газопроводі.

Вартість виробничо-технологічних витрат при ліквідації пошкодження газопроводу середнього тиску Ду 75 ПЕ позивачем підтверджено долученими до позову калькуляціями вартості робіт та послуг, накладними (арк. с. 30-47).

Відповідно до пункту 7 глави 4 розділу ХІ КГС об`єм витоку (витрати) природного газу при аварійних ситуаціях через пошкоджений газопровід третіми особами, що є юридичними особами чи фізичними особами - підприємцями, визначається відповідно до пункту 6 цієї глави.

Пунктом 6 глави 4 розділу ХІ КГС встановлено, що якщо при порушеннях, визначених в пунктах 1-5 цієї глави, неможливо достовірно встановити номінальну потужність газового обладнання (відмова в доступі до об`єкта споживача, газовий відвід без наявного підключеного газового обладнання, несертифіковане обладнання, відсутність заводських паспортів, маркувань тощо), визначення об`єму природного газу здійснюється з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити об`єм необлікованого природного газу, пропускної спроможності площі отвору, сопла, пальника або газопроводу за відповідною формулою.

Таким чином, розмір шкоди завданої позивачу діями відповідача, згідно розрахунку наявного в матеріалах справи становить 228 730,97 грн, з яких 166 214,31 грн вартість об`єму витоку (витрати) природного газу та 24 394,83 грн вартість виробничо-технологічних витрат при ліквідації пошкодження газопроводу та 38 121,83 грн ПДВ.

Суд погоджується з правильністю розрахунку розміру шкоди, заподіяної позивачу.

Твердження відповідача про відсутність доказів завдання шкоди позивачу спростовуються долученими позивачем копію рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області № 236 від 04.03.2011, копію додатку 3 1 до вказаного рішення та копію акта приймання-передачі основних засобів, розташованих у Васильківському району Київської області від 06.04.2015, з яких вбачається, що газопровід середнього тиску Ду 75 ПЕ знаходиться на балансі ПАТ "Київоблгаз" (наразі АТ "Київоблгаз").

Твердження відповідача, що акт пошкодження газопроводу від 19.02.2021 не відповідає встановленій в додатку 20 Кодексу ГРС формі не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутній такий акт на який посилається відповідач.

Стосовно акта пошкодження газопроводу від 08.02.2022, який є предметом доказування в межах цього спору то суд зазначає, що відповідач безпідставно посилається на пункт 8 глави 5 розділу ХІ КГС про те, що акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення вимог ГРС, оскільки пошкодження газопроводу не відноситься до виду порушення Кодексу ГРС щодо якого має право приймати рішення комісія Оператора ГРМ.

Як передбачено пунктом 4 глави 1 розділу І КГС:

споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу;

несанкціонований споживач фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Таким чином, відповідач не є споживачем або несанкціонованим споживачем в розумінні вказаних положень.

Разом з тим, порушення відповідачем порядку проведення земляних робіт в охоронній зоні без обов`язкового письмового погодження з позивачем, призвело до пошкодження газопроводу, що заподіяло шкоду позивачу, яка полягала у понесенні витрат на відновлення належної роботи газорозподільної системи, тому судом встановлено наявність причинового зв`язку, як елемент складу правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду не подано належних та допустимих доказів відсутності вини (умислу чи необережності) у діях відповідача, зокрема, не доведено, що ним вчинялись усі передбачені й необхідні заходи для унеможливлення завдання шкоди.

Доводи відповідача щодо відсутності у місці пошкодження газопроводу і на прилягаючих територіях розпізнавальних знаків, якими необхідно помічати та захищати газопроводи, судом відхиляються через необґрунтованість та недоведеність.

Позивачем долучено фотофіксацію наявності позначень газопроводу на місцевості, що відповідачем не спростовано.

Також судом не прийняті до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що позивачем не надано документації із землеустрою щодо земельної ділянки для будівництва об`єкта ГРМ, оскільки з огляду на норми Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Земельного кодексу України обов`язок з виготовлення технічної документації із землеустрою та подання відомостей для внесення до Державного земельного кадастру, а також внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покладений Законом на розробника технічної документації із землеустрою, власника земельної ділянки або користувача, а позивач не належить до жодної із зазначених осіб.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в діях відповідача наявний повний склад цивільного правопорушення, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 228 730,97 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Усталена практика Європейського суду з прав людини відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишаються поза увагою як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (04136, місто Київ, вулиця Стеценка, будинок 1 А, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська область, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178, ) 228 730 (двісті двадцять всім тисяч сімсот тридцять) грн 97 коп. майнової шкоди, а також 3 430 (три тисячі чотириста тридцять) грн 96 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 16.05.2023