ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1413/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від прокуратури: Трубіцин Д.М.;

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради (смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області) та в особі Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (м. Дніпро)

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 118 734 грн. 26 коп.

Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Нікопольської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради (далі - позивач-1) та в особі Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - позивач-2), в якій просить суд:

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 25.03.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3/1 від 25.03.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду 3/2 від 02.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 05.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 06.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 07.07.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 13.07.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 15.11.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 28.12.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради грошові кошти у розмірі 118 734 грн. 26 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- опрацюванням інформації з веб-порталу публічних закупівель "Prozorro" (посилання: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-01-008285-b) встановлено, що Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (далі - замовник) у 2021 році проведено відкриті торги по закупівлі (UA-2020-12-01-008285-b) ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти;

- за результатами Замовником з переможцем відкритих торгів ТОВ "Лівайн Торг" (Учасником) 12.01.2021 укладено договір № 491 (далі - договір) на постачання товару, а саме: бензину А-95, та дизельного пального (ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта і дистиляти;

- в подальшому між Сторонами укладено додаткові угоди № 3 від 25.03.2021, № 3/1 від 25.03.2021, № 3/2 від 02.04.2021, № 4 від 05.04.2021, № 5 від 06.04.2021, № 6 від 07.07.2021, № 7 від 13.07.2021, № 8 від 15.11.2021 та № 9 від 28.12.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, якими безпідставно збільшено ціну за одиницю товару та зменшено обсяг закупівлі;

- внаслідок укладення Додаткових угод № 3-9 загальна вартість товару за договором змінилась з 627 800 грн., до 518 420 грн. з урахуванням ПДВ та змінився обсяг пального, який мав бути поставлений відповідно до договору: бензин А-95 був зменшений на 1660 л (з 13 600 до 11 940) дизельного палива був зменшений на 8 950 л (з 15 600 л до 6 650 л), а вартість товару, у порівняні із первісною ціною вартість бензину А-95 зросла на 39,53 %, а дизельного палива на 34,88 %;

- фактично, за первісною ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ визначеною у договорі № 491 від 12.01.2021 Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради було закуплено лише 500 літрів бензину А-95, та жодного літру дизельного пального;

- вищевказані додаткові угоди до Договору укладені з порушенням вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі та підлягають визнанню недійсними, а сплачені грошові кошти підлягають поверненню.

Також, у позовній заяві прокурором вказано про підстави звернення із вказаним позовом до суду, а саме: наявність порушення інтересів держави, нездійснення їх захисту органом державної влади та органом місцевого самоврядування, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження. Так, незважаючи на те, що відповідачем в повному обсязі не виконано зобов`язання за договором, до моменту звернення з позовом до суду, заходи щодо відновлення порушеного права, а саме, щодо стягнення безпідставно перерахованих коштів, Червоногригорівською селищною радою та Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області не вживаються. Окрім того, Нікопольською окружною прокуратурою на адресу Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за № 04/61-48ВИХ-23 від 05.01.2023 та № 04/61-237вих-23 від 25.01.2023 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними. На вказані запити Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради надано відповіді № 90/0/2-23 від 17.01.2023 та № 202/0/2-23 від 01.02.2023, відповідно до яких заходи щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ надмірно сплачених коштів не вживались, оскільки на їх думку висновками торгово-промислових палат підтверджується зростання ціни на одиницю товару та відсутністю можливості відмовитись від їх підписання. Крім того, Нікопольською окружною прокуратурою на адресу Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за № 04/61-47ВИХ-23 від 05.01.2023 та № 04/61-236вих-23 від 25.01.2023 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними. На вказані запити Червоногрингорівською селищною радою надано відповіді №87/0/2-23 від 17.01.2023 та № 201/0/2-23 від 01.02.2023 відповідно до яких заходи щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ "Лівайн Торг" надмірно сплачених коштів не вживались. Враховуючи, що перша додаткова угода щодо підвищення вартості одиниці (літру) товару до договору укладена у березні 2021 року, тобто більше 2 років тому, зволікання позивачів зі стягненням відповідних коштів з відповідача не сприяє поверненню бюджетних коштів та створює загрозу державним інтересам у цій сфері. Наведені обставини, а також той факт, що уповноваженими органами, в даному випадку Червоногригорівською селищною радою та Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради, не здійснюється захист порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку. Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з позовом, уповноважені органи надані їм повноваження належним чином не використовують. Вказане свідчить про неналежне здійснення суб`єктами владних повноважень заходів щодо захисту економічних інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноважених суб`єктів владних повноважень. Вказане підтверджує наявність "виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Ухвалою суду від 22.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.04.2023.

У підготовче засідання 18.04.2023 з`явився прокурор, представники позивачів-1,2 та представник відповідача у вказане засідання не з`явились, при цьому позивачі-1,2 повідомлені про день, час та місце підготовчого засідання шляхом направлення на їх електронну пошту ухвали суду від 22.03.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа, згідно з якою ухвалу суду від 22.03.2023 доставлено до електронної скриньки - 22.03.2023 (а.с. 106). Крім того, відповідач повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання шляхом направлення на його офіційну електронну адресу ухвали суду від 22.03.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено довідку про доставку електронного листа, згідно з якою ухвалу суду від 22.03.2023 доставлено до електронної скриньки - 22.03.2023 (а.с. 107).

У той же час, судом було відзначено, що матеріали справи не містять відзиву на позовну заяву та пояснень від позивачів-1,2.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.04.2023 підготовче засідання було відкладено на 16.05.2023.

Від позивача-1 та позивача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача-1 та позивача-2 (вх. суду № 21986/23 від 05.05.2023), в якому останні повідомляють про те, що підтримують позовні вимоги прокурора у повному обсязі та просять здійснювати розгляд справи без участі представників Червоногригорівської селищної ради та Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

У підготовче засідання 16.05.2023 з`явився прокурор, представники позивачів-1,2 та представник відповідача у вказане засідання не з`явились, при цьому судом враховане клопотання позивачів-1,2 про розгляд справи без участі їх представників, яке було задоволено судом. Судом також відзначено, що відповідач повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання, шляхом направлення на його офіційну електронну адресу ухвали суду від 18.04.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено довідку про доставку електронного листа, згідно з якою ухвалу суду від 18.04.2023 доставлено до електронної скриньки - 18.04.2023 (а.с. 114).

Крім того, за допомогою прокуратури, ухвала суду від 18.04.2023 була направлена за засобами поштового зв`язку на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", та вручена відповідачу особисто 22.04.2023, що вбачається із залучених до матеріалів справи доказів направлення ухвали суду (фіскальний чек та список згрупованих відправлень Укрпошти форми 103А, а.с. 121-123).

Судом було встановлено, що строк на подачу відзиву на позовну заяву закінчився, клопотань про його продовження від відповідача не надходило.

У підготовчому засіданні 16.05.2023 прокурор підтвердив доцільність закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У підготовчому засіданні 16.05.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 16.05.2023 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 23.05.2023.

Від позивача-1 та позивача-2 надійшли клопотання про розгляд справи без участі позивача-1 та позивача-2 (вх. суду № 24078/23 від 17.05.2023 та № 25042/23 від 23.05.2023), в яких вони повідомляють про те, що підтримують позовні вимоги прокурора у повному обсязі та просять здійснювати розгляд справи без участі представників Червоногригорівської селищної ради та Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

У судове засідання 23.05.2023 з`явився прокурор, представники позивачів-1,2 та відповідача у вказане засідання не з`явились, при цьому, судом враховано наявність клопотань позивачів-1,2 про розгляд справи без участі їх представника, яке було задоволено судом. Судом також відзначено, що відповідач також був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується направленням на його офіційну електронну адресу ухвали суду від 16.05.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа, згідно з якою ухвалу суду від 16.05.2023 доставлено до електронної скриньки відповідача - 16.05.2023 (а.с. 131).

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити також таке.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (пункт 18 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційною електронною поштою відповідача є (а.с.102).

Належних та допустимих доказів того, що вказані електронні адреси не є офіційними електронними адресами відповідача, або перестали працювати, відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Так, господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 16.05.2023 була доставлена відповідачу на електронну пошту , яку зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, - 16.05.2023 (а.с.31).

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вказане, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 16.05.2023 отримав ухвалу суду від 16.05.2023, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа на електронну пошту відповідача (а.с.131).

Слід також відзначити, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України", рішенні від 26.04.2007 по справі "Олександр Шевченко проти України", рішенні від 14.10.2003 по справі "Трух проти України".

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Слід також відзначити, що з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 22.03.2023 відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 22.03.2023, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа на електронну пошту відповідача (а.с.107).

Так, ухвалою суду від 22.03.2023, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (22.03.2023), граничним строком для подання відзиву на позовну заяву було 06.04.2023.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково наданий місяць господарський суд вважав достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у м. Дніпрі (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважав за доцільне 16.05.2023 закрити підготовче провадження у справі.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 16.05.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважав, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Слід також відзначити, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Судом також відзначено, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні 23.05.2023, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 23.05.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для визнання недійсними додаткових угода та стягнення надмірно сплачених коштів за договором про закупівлю товарів.

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки встановлено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:

1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;

2) порушення/загроза порушення зазначених інтересів;

3) наявність/відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має захищати зазначені інтереси держави;

4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів ( далі у тексті Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99 визначено, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, і який має передбачені законодавчим актом, тобто законом, повноваження на подання відповідного позову до суду.

Таким чином, з огляду на зазначені законодавчі положення, прокурор може заявити в інтересах держави позов, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки, покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15.07.1997 № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (статті 3, 8).

Крім того, з урахуванням статей1, 2, 6, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Конституція України визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України (статті 140 Конституції України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) укладенням угод до договору закупівлю товарів, на підставі яких витрачаються ці кошти, не відповідає суспільним інтересам.

Виконання зобов`язань за договором, укладеним за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, може призвести до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідатиме меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими у статті 5 даного Закону.

Вказана позовна заява прокурором була подана в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради (далі - позивач-1) та в особі Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - позивач-2), з огляду на наступне.

Як зазначено в преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

З наведеного слідує, що потреби територіальної громади у певних товарах, роботах та послугах, реалізуються виключно через правовий механізм публічних закупівель.

Оскільки закупівля замовником послуг для забезпечення потреб територіальної громади є публічною закупівлею, тому правильне застосування Закону України "Про публічні закупівлі" входить в поняття "інтерес держави", на захист якого прокурором подано цей позов.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, зокрема, що до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.

Відповідно до статті 142 Конституції України, частини 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з частинами 1, 2 статті 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 5 статті 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Згідно з положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Згідно зі статтею 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень ( пункт 3 частини 1 статті 26).

Відповідно до пункту 13 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова є розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до частини 3 статті 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Статтею 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до рішення сесії Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 12 - 01/VІІІ від 12.11.2020 "Про затвердження Положення про виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради восьмого скликання" (далі - Положення), виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради (далі - виконавчий комітет) є виконавчим органом Червоногригорівської селищної ради (далі - селищна рада), який утворюється селищною радою на строк її повноважень відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Регламенту Червоногригорівської селищної ради.

Згідно з пунктом 1.2. Положення, виконавчий комітет у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно - правовими актами законодавства України, Регламентом селищної ради, рішеннями ради та виконавчого комітету, розпорядженнями селищного голови (далі - селищний голова) та цим Положенням.

Відповідно до пункту 1.3. Положення, виконавчий комітет є підзвітним і підконтрольним селищній раді, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Згідно зі статтею 140 Конституції України, статей 5, 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет селищної ради є складовою частиною системи місцевого самоврядування, який здійснює як власні (самоврядні), так і делеговані йому повноваження.

Згідно з пунктом 1.7. Положення, забезпечення діяльності виконавчого комітету здійснюється за рахунок коштів селищного бюджету.

Таким чином, виконавчий комітет, відповідно до пункту 2.1. Положення, є виконавчим органом, який підпорядкований та підзвітний селищній раді.

Відповідно до частини 3 статті 140 Конституції України, статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" у свою чергу, унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і здатне спричинити істотної шкоди не тільки інтересам територіальної громади, але й інтересам держави. Держава намагається створити умови для ефективного використання бюджетних коштів при закупівлі товарів, робіт та послуг, створюючи відповідні механізми при проведенні закупівель, які закладені у цьому Законі. Дотримуватися цих правил повинні всі учасники процедур закупівель.

Більше того, неналежне та нераціональне, з порушенням Закону використання бюджетних коштів є порушенням інтересів держави. Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваних додаткових угод, на підставі яких ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства, оскільки пасивна поведінка позивачів такому відновленню не сприяє.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Враховуючи, що укладення неправомірних угод призвело до зайвих виплат із бюджету, шкоду у зв`язку з їх укладенням завдано територіальній громаді Червоногригорівської ОТГ, захист інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до законодавства має здійснювати виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради та Червоногригорівська селищна рада, які є органами уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Проте, Червоногригорівською селищною радою та виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради не вживаються належні та ефективні заходи, спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви.

Так, Нікопольською окружною прокуратурою на адресу виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за №04/61-48ВИХ-23 від 05.01.2023 та № 04/61-237вих-23 від 25.01.2023 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.

На вказані запити виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради надано відповіді № 90/0/2-23 від 17.01.2023 та № 202/0/2-23 від 01.02.2023, відповідно до яких заходи щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ "Лівайн Торг" надмірно сплачених коштів не вживались, оскільки на їх думку висновками торгово-промислових палат підтверджується зростання ціни на одиницю товару та відсутністю можливості відмовитись від їх підписання.

Крім того, Нікопольською окружною прокуратурою на адресу Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за № 04/61-47ВИХ-23 від 05.01.2023 та № 04/61-236вих-23 від 25.01.2023 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.

На вказані запити Червоногрингорівською селищною радою надано відповіді № 87/0/2-23 від 17.01.2023 та № 201/0/2-23 від 01.02.2023, відповідно до яких заходи щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ "Лівайн Торг" надмірно сплачених коштів не вживались.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 зазначає, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи, що перша додаткова угода щодо підвищення вартості одиниці (літру) товару до договору укладена у березні 2021 року, тобто більше 2 років тому, зволікання позивачів зі стягненням відповідних коштів з відповідача не сприяє поверненню бюджетних коштів та створює загрозу державним інтересам у цій сфері.

Наведені обставини, а також той факт, що уповноваженими органами, в даному випадку Червоногригорівською селищною радою та виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради, не здійснюється захист порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку, є підставою для звернення керівника Нікопольської окружної прокуратури з даним позовом до суду.

Окремо слід вказати, що Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 (справа №915/20/18) дійшов однозначного висновку про можливість представництва органами прокуратури в суді органів місцевого самоврядування.

Крім того, Європейський суд з прав людини звертав увагу, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію: "…сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави…".

Враховуючи, що вказані інтереси держави до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Червоногригорівської селищної ради та виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради.

Листами № 04/61-696ВИХ-23 та 04/61-697ВИХ-23 від 02.03.2023 Нікопольська окружна прокуратура на виконання частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради та Червоногригорівську селищну раду, які є органами, уповноваженими на вирішення питань у бюджетній сфері, про те, що окружною прокуратурою прийнято рішення про застосування прокурором представницьких повноважень шляхом звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради та Червоногригорівської селищної ради до ТОВ "Лівайн Торг" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів.

Докази вчинення будь-яких дій на захист порушених інтересів держави вказаними особами відсутні; доказів іншого матеріали справи не містять.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктами владних повноважень заходів щодо захисту економічних інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень. Вказане підтверджує наявність "виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду.

Зокрема, як вбачається з Огляду судової практики Європейського суду з прав людини, який опубліковано на сайті ЄСПЛ: "Роль прокурора при розгляді справ, що не відносяться до сфери кримінального права" - ЄСПЛ "никає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у провадженні по звичайних цивільних справах. Розглядаючи кожен випадок індивідуально, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципам статті 6 Конвенції про право на справедливий розгляд справи незалежним та неупередженим судом, дотримання змагальності процесу, рівноправності сторін, права на доступ до суду, принципу правової певності, внаслідок чого в окремих випадках, зокрема у справі "Менчинська проти Російської Федерації" 15.01.2009, Суд дійшов висновку, що за певних обставин (для захисту прав безпомічних груп населення (дітей, інвалідів), у випадках, коли таке порушення стосується інтересів великої кількості громадян або коли вимагається захистити інтереси держави, виступ прокурора на боці однієї з сторін може бути виправданим.

Позовні вимоги прокурора в інтересах держави у даній справ не порушують статтю 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод з огляду на наступне.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар".

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки "пропорційності", як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання раціонального витрачання коштів місцевого бюджету, а отже порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод у даному спорі відсутнє.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що прокурор при зверненні з даним позовом з дотриманням норм статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначив уповноважений орган державної влади та належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок у тому числі бездіяльності позивачів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Опрацюванням інформації з веб-порталу публічних закупівель «Prozorro» (посилання: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-01-008285-b) встановлено, що виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (далі - Замовник) в 2021 році проведено відкриті торги по закупівлі (UA-2020-12-01-008285-b) ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти.

У відкритих торгах брали участь 3 суб`єкти господарювання, а саме:

- ТОВ "Лівайн Торг" з остаточною пропозицією 627 800,00 грн.;

- ТОВ "Глуско-Карт Україна" з остаточною пропозицією 656 040,00 грн.;

- ТОВ "Крейн Енерджи" з остаточною пропозицією 656 976,00 грн.;

За результатами Замовником з переможцем відкритих торгів ТОВ "Лівайн Торг" (Учасником) 12.01.2021 укладено договір № 491 (далі по тексту - Договір) на постачання товару, а саме бензину А-95, та дизельного пального (ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта і дистиляти).

Відповідно до пункту 1.1. договору Учасник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність бензин А-95, дизельне паливо, надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар, а саме: бензин А-95 в кількості 13600 літрів за ціною 17,9167 грн. за літр без ПДВ, дизельне паливо 15600 літрів за ціною 17,9167 грн. за літр без ПДВ, загальна суму Договору складає 627800 грн., у тому числі ПДВ 104633,33 грн.

Відповідно до пункту 11.5 умови договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням відповідної додаткової угоди.

Пунктом 11.6. договору передбачено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених діючим законодавством, в тому числі частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Додатковою угодою № 1 від 18.01.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни щодо банківських реквізитів сторони замовника.

Додатковою угодою № 2 від 21.01.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни до пункту 5.1. щодо строку поставки товару, який визначено до 31.12.2021.

У подальшому між сторонами укладено додаткові угоди № 3 від 25.03.2021, № 3/1 від 25.03.2021, № 3/2 від 02.04.2021, № 4 від 05.04.2021, № 5 від 06.04.2021, № 6 від 07.07.2021, № 7 від 13.07.2021, № 8 від 15.11.2021, № 9 від 28.12.2021 до договору № 491 від 12.01.2021, якими збільшено ціну за одиницю товару та зменшено обсяг закупівлі.

Внаслідок укладення Додаткових угод № 3-9 загальна вартість товару за договором змінилась з 627 800 грн., до 518 420 грн. з урахуванням ПДВ та змінився обсяг пального, який мав бути поставлений відповідно до договору: бензин А-95 був зменшений на 1 660 л (з 13 600 до 11 940) дизельного палива був зменшений на 8 950 л (з 15 600 л до 6 650 л), а вартість товару, у порівняні із первісною ціною вартість бензину А-95 зросла на 39,53 %, а дизельного палива на 34,88 %.

Фактично, за первісною ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ визначеною у договорі № 491 від 12.01.2021 виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради було закуплено лише 500 літрів бензину А-95, та жодного літру дизельного пального.

Вищевказані додаткові угоди до договору укладені з порушенням вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі та підлягають визнанню недійсними, а сплачені грошові кошти підлягають поверненню, з огляду на таке.

Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно зі статтею 3 Закону закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії та ефективності.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", в редакції, яка діяла на час укладення договору та оспорюваних додаткових угод до договору).

У відповідності до статті 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу вимог частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у разі коливання ціни такого товару на ринку то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю, не збільшуючи загальну суму договору.

Згідно з положеннями частини 1 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі", уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.

Відповідно до роз`яснень Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 3304-04/69987-06 від 24.11.2020 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону, Законом встановлено імперативну норму, згідно з якою істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 41 Закону.

Докладніше про випадки, у разі яких можуть змінюватися істотні умови договору про закупівлю, інформацію наведено у додатку 1.

Зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених частиною п`ятою статті 41 Закону, може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю. При цьому порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому.

Внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

Кожен із цих випадків застосовується у залежності від виникнення підстав, що спричинили внесення відповідних змін у договір про закупівлю. У зв`язку з тим, що зміни у передбачених випадках можуть відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, ціна договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі.

Відповідно до додатку 1 вищевказаних роз`яснень норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості.

Інформацію щодо коливання ціни товару на ринку можуть надавати уповноважені на те згідно з законодавством органи, установи, організації. Перелік таких організацій не є вичерпним.

Після підписання договору про закупівлю сторони можуть внести зміни до договору про закупівлю на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону за умови, що такі зміни відбуватимуться не частіше, ніж один раз на 90 днів. Це обмеження не розповсюджується на договори про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Таким чином, при укладенні додаткових угод необхідною умовою є наявність зміни цін на ринку після укладення договору.

Правомірність збільшення ціни за одиницю товару та правомірність укладення додаткових угод залежить від наявності коливання цін на ринку, та його документального підтвердження.

При цьому, додатковою угодою № 3 від 25.03.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 32,50 грн., ціна договору становить 627 767,50 грн., у т.ч. ПДВ 104 627,92 грн.

Пункт 1.1. договору викладено у наступній редакції: Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 21,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 10 750 грн., бензин А-95 12 517 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 281 632,50 грн., дизельне паливо 14 906 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 335 385,00 грн.

Таким чином вказаною додатковою угодою збільшено вартість бензину А-95 з 21,50 грн./літр (з ПДВ) до 27 грн./літр, що складає 25,58 %, збільшено вартість дизельного пального з 21,50 грн./літр (з ПДВ) до 27 грн./літр, що складає 25,58 %.

Додаткова угода № 3 від 25.03.2022 є недійсною в силу вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, у зв`язку з тим, що ціна за вказаною додатковою угодою фактично перевищує ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, у порівнянні із основним договором.

Визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх наступних додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є незаконною.

При цьому, додатковою угодою № 3/1 від 25.03.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 32,50 грн., ціна договору становить 627 767,50 грн., у т.ч. ПДВ 104 627,92 грн.

Пункт 1.1. договору викладено у наступній редакції: Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 21,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 10 750 грн., бензин А-95 12517 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 281 632,50 грн., дизельне паливо 14 906 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 335 385,00 грн.

Фактично за вказаною додатковою угодою не змінено ціну за одиницю товару встановлену Додатковою угодою № 3 від 25.03.2021, однак вказано, що додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 27.01.2021.

У подальшому, додатковою угодою № 3/2 від 02.04.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 скасовано додаткову угоду № 3/1 від 25.03.2021, внесено зміни до пункту 3.1. договору, зменшено ціну договору на 32,48 грн. Ціна договору становить 627 767,52 грн., у т.ч. ПДВ 104 627,92 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 12 517 літрів за ціною 18,75 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 234 693,75 грн., дизельне паливо 14 906 літрів за ціною 18,75 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 279 487,50 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 27.01.2021.

Таким чином, вказаною додатковою угодою зменшено вартість бензину А-95 та дизельного пального встановлену додатковою угодою № 3/2 від 02.04.2021 з 27 грн./літр (з ПДВ) до 22,50 грн./літр, що складає 20 %, зменшено вартість дизельного пального з 27 грн./літр (з ПДВ) до 22,50 грн./літр, що складає 20%, однак враховуючи скасування додаткової угоди № 3/1 змінено ціну одиниці товару відповідно до первісної вартості Договору у бік збільшення за бензин А-95 та дизельне пальне з 21,50 грн./л, з ПДВ до 22,50 грн./л. з ПДВ., що складає 4,65 %.

При цьому, відповідно до веб-порталу "МінФін" (https://minfin.com.ua) на дату укладання договору № 491 від 12.01.2021 вартість бензину А-95 по Дніпропетровській області складала 24,27 грн./літр, дизельного палива 23,91 грн., станом на 27.01.2021 (дата початку дії додаткової угоди № 3/2 від 02.04.2021) вартість бензину А-95 складала 24,26 грн./літр тобто зменшилась на 0,04 %, дизельного палива 23,91 грн./літр тобто ціна не змінилась.

Додатковою угодою № 4 від 05.04.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 18,74 грн., ціна договору становить 627 736,24 грн., у т.ч. ПДВ 104 622,71 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 11 493 літрів за ціною 20,42 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 234 687,06 грн., дизельне паливо 13 686 літрів за ціною 20,42 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 279 468,12 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 23.02.2021.

Таким чином вказаною додатковою угодою збільшено вартість бензину А-95 з 22,50 грн./літр (з ПДВ) до 24,50 грн./літр, що складає 8,89 %, збільшено вартість дизельного пального з 22,50 грн./літр (з ПДВ) до 24,50 грн./літр, що складає 8,89 %.

При цьому, відповідно до веб-порталу "МінФін" (https://minfin.com.ua) на дату податку дії додаткової угоди №3/2 від 02.04.2021, а саме 27.01.2021 вартість бензину А-95 по Дніпропетровській області складала 24,26 грн./літр, дизельного палива 23,91 грн., станом на 23.02.2021 (дата початку дії додаткової угоди № 4 від 05.04.2021) вартість бензину А-95 складала 26,17 грн./літр тобто зменшилась на 7,87 %, дизельного палива 25,86 грн. тобто збільшилась на 8,16 %.

Додатковою угодою № 5 від 06.04.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 0,36 грн., ціна договору становить 627 735,88 грн., у т.ч. ПДВ 104 622,65 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 10629 літрів за ціною 22,08 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 234 688,32 грн., дизельне паливо 13 152 літрів за ціною 22,08 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 279 466,56 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 18.03.2021.

Таким чином вказаною додатковою угодою збільшено вартість бензину А-95 з 24,50 грн./літр (з ПДВ) до 26,50 грн./літр, що складає 8,16 %, збільшено вартість дизельного пального з 24,50 грн./літр (з ПДВ) до 26,50 грн./літр, що складає 8,16 %.

При цьому, відповідно до веб-порталу "МінФін" (https://minfin.com.ua) на дату податку дії додаткової угоди № 4 від 05.04.2021, а саме 23.02.2021 вартість бензину А-95 по Дніпропетровській області складала 26,17 грн./літр, дизельного палива 25,86 грн., станом на 18.03.2021 (дата початку дії додаткової угоди № 5 від 06.04.2021) вартість бензину А-95 складала 27,76 грн./літр тобто збільшилась лише на 6,08%, дизельного палива 27,44 грн. тобто збільшилась лише на 6,11%.

Додатковою угодою № 6 від 07.07.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 42,75 грн., ціна договору становить 627 693,13 грн., у т.ч. ПДВ 104 615,52 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 3000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 66 250,00 грн., дизельне паливо 2000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 44 167,00 грн., бензин А-95 7218 літрів за ціною 23,3333 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 16 8419,76 грн., дизельне паливо 10 457 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 235282,50 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 23.06.2021.

Таким чином вказаною додатковою угодою збільшено вартість бензину А-95 з 26,50 грн./літр (з ПДВ) до 28,00 грн./літр, що складає 5,66 %, збільшено вартість дизельного пального з 26,50 грн./літр (з ПДВ) до 27 грн./літр, що складає 1,89 %.

При цьому, відповідно до веб-порталу "МінФін" (https://minfin.com.ua) на дату податку дії додаткової угоди № 5 від 06.04.2021, а саме 18.03.2021 вартість бензину А-95 по Дніпропетровській області складала 27,76 грн./літр, дизельного палива 27,44 грн., станом на 23.06.2021 (дата початку дії додаткової угоди №6 від 07.07.2021) вартість бензину А-95 складала 29,11 грн./літр тобто збільшилась лише на 4,86%, дизельного палива 27,64 грн. тобто збільшилась лише на 0,73%.

Додатковою угодою № 7 від 13.07.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 74,03 грн., ціна договору становить 627 693,13 грн., у т.ч. ПДВ 104 615,52 грн. Скасовано додаткову угоду № 6 від 07.07.2021.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 3 000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 66 250,00 грн., дизельне паливо 2 000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 44 167,00 грн., бензин А-95 7218 літрів за ціною 23,3333 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 168 419,76 грн., дизельне паливо 10 457 літрів за ціною 22,50 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 235282,50 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 23.06.2021.

Додатковою угодою № 8 від 15.11.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 16,71 грн., ціна договору становить 627 676,42 грн., у т.ч. ПДВ 104 612,74 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. Договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 3000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 66 250,00 грн., дизельне паливо 2000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 44 167,00 грн., бензин А-95 5440 літрів за ціною 23,3333 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 126 933,15 грн., бензин А-95 1658 літрів за ціною 25,00 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 41 475,00 грн., дизельне паливо 9736 літрів за ціною 24,166 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 535 280,18 грн.

Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та на підставі статті 631 Цивільного кодексу України діє з 11.11.2021.

Таким чином вказаною додатковою угодою збільшено вартість бензину А-95 з 28,00 грн./літр (з ПДВ) до 30,00 грн./літр, що складає 7,14 %, збільшено вартість дизельного пального з 27,00 грн./літр (з ПДВ) до 29,00 грн./літр, що складає 7,41 %.

При цьому, відповідно до веб-порталу "МінФін" (https://minfin.com.ua) на дату податку дії додаткової угоди № 7 від 13.07.2021, а саме 23.06.2021 вартість бензину А-95 по Дніпропетровській області складала 29,11 грн./літр, дизельного палива 27,64 грн., станом на 11.11.2021 (дата початку дії додаткової угоди № 8 від 15.11.2021) вартість бензину А-95 складала 31,43 грн./літр тобто збільшилась на 7,97%, дизельного палива 30,30 грн. тобто збільшилась на 9,62%.

Додатковою угодою № 9 від 28.12.2021 до договору № 491 від 12.01.2021 внесено зміни якими зменшено ціну договору на 109256,42 грн., ціна договору становить 518 420,00 грн., у т.ч. ПДВ 86 403,33 грн.

Внесено зміни до пункту 1.1. договору - Учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95, дизельне пальне (код ДК ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар.

Бензин А-95 500 літрів за ціною 17,9167 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 8 958,35 грн., бензин А-95 3000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 66 250,00 грн., дизельне паливо 2000 літрів за ціною 22,0833 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 44167,67 грн., бензин А-95 6440 літрів за ціною 23,3333 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 150 266,67 грн., бензин А-95 2000 літрів за ціною 25,00 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 50 000,00 грн., дизельне паливо 4650 літрів за ціною 24,166 грн./літр без ПДВ, сума без ПДВ - 112375,00 грн. Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання.

Таким чином, враховуючи, що Додаткова угода № 3 від 25.03.2022 є недійсною в силу вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, у зв`язку з тим, що ціна за вказаною додатковою угодою фактично перевищує ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, у порівнянні із основним договором, а додаткова угода № 3/2 від 02.04.2021 є недійсною у зв`язку з тим, що укладена без належного обґрунтування, під час її укладання не підтверджено належними доказами наявність коливання ціни на предмет закупівлі у обсязі визначеному у ній, а також за відсутності коливання ціни на товар, що в свою чергу тягне за собою визнання недійсними всіх наступних додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є незаконною.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 913/368/19 від 02.12.2020, у справі № 907/788/18 від 23.01.2020.

Крім того, в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару ТОВ "Лівайн Торг" були надані лише наступні документи:

- лист ТОВ "Лівайн Торг" № 140 від 18.03.2021 голові тендерного комітету виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради з пропозицією укласти додаткові угоди на відповідні зміни договору поставки № 491 від 12.01.2021.

- лист ТОВ "Лівайн Торг" № 144 від 24.06.2021 голові тендерного комітету виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради з пропозицією укласти додаткові угоди на відповідні зміни договору поставки № 491 від 12.01.2021.

Крім того, ТОВ "Лівайн Торг" до виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради в обґрунтування необхідності підвищення вартості товару надано лише наступні документи:

- висновок за результатами цінового моніторингу Криворізького представництва Дніпропетровської торгово-промислової палати № Ц-14 від 01.02.2021;

- цінова довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № СИО-в №000039 від 02.03.2021;

- висновок за результатами цінового моніторингу Криворізького представництва Дніпропетровської торгово-промислової палати №139 від 25.06.2021;

- висновок за результатами цінового моніторингу Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-567 від 09.11.2020.

Так, відповідно до висновку цінового моніторингу Криворізького представництва Дніпропетровської торгово-промислової палати № Ц-14 від 01.02.2021 за результатами цінового моніторингу станом на 01.02.2021 рівень цін на ринку України на газ та паливо в асортименті становить, зокрема на бензин А-95 - 23,18-29,99 грн./л, дизельне паливо 21,50-28,99 грн./л. Зазначено, що висновок носить інформаційно-довідниковий характер.

Відповідно до цінової довідки Одеської регіональної торгово-промислової палати №СИО-в № 000039 від 02.03.2021 станом на 01.03.2021 роздрібні ціни (АЗС) комерційних пропозицій визначені в гривнях України за 1 літр та складають з урахуванням ПДВ в м.Одеса та Одеській області на нафтопродукти, зокрема: на бензин А-95 - 25,99-30,99 грн./л, дизельне паливо 24,79-29,99 грн./л.

Відповідно до висновку цінового моніторингу Криворізького представництва Дніпропетровської торгово-промислової палати № 139 від 25.06.2021 за результатами цінового моніторингу станом на 24.06.2021 рівень цін на ринку України на газ та паливо в асортименті становить, зокрема на бензин А-95 - 27,70-32,49 грн./л, дизельне паливо 24,99-32,48 грн./л. Зазначено, що висновок носить інформаційно-довідниковий характер.

Відповідно до висновку Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-567 від 09.11.2020 в результаті вивчення та аналізу даних, отриманих по глобальній мережі Інтернет сайти www.index.minfin.com.ua, www.vseazs.com та проаналізувавши кон`юнктури цін, які склалися на ринку нафтопродуктів, уповноваженою особою надана цінова інформація про ринкову вартість на бензин мари А-92, А-95, дизельне паливо та газ автомобільний на АЗС по Кіровоградській області станом на 09.11.2020, яке може становити, зокрема: на бензин А-95 - 22,38-26,99 грн./л, дизельне паливо 20,18-25,99 грн./л. Висновок виданий в інформаційно-консультаційних цілях.

Будь-яких інших документів щодо підстав збільшення ціни за одиницю товару виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради не надано.

Указані документи не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження коливання цін на ринку, а отже не можуть слугувати достатньою підставою для зміни істотної умови за Договором в частині підвищення ціни за одиницю товару.

По-перше, у вказаних документах надані середні ринкові ціни по Україні, при цьому відсутня жодна інформація, за якою вибіркою проводилось визначення середньої ринкової ціни. Указані висновки не містять жодних посилань на коливання ціни на предмет закупівлі за Договором № 491 від 12.01.2021, або обґрунтування коливання ціни на такі товари упродовж періодів між укладеним договором та додатковою угодою та не можуть бути використані для підтвердження коливання цін на ринку товарів.

Висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-567 від 09.11.2020 виданий взагалі до дати укладання Договору № 491 від 12.01.2021, та стосується Кіровоградської області.

Цінової довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № СИО-в №000039 від 02.03.2021 стосується м. Одеса та Одеської області.

По-друге, відповідачем не надано будь-яких інших документів, з яких можливо було б визначити динаміку ціни у період з часу укладення договору про закупівлю товарів по дату звернення з листами про зміну істотних умов договору та/або по дату укладення додаткових угод до договору про закупівлю товарів.

Вищевказані висновки та цінова довідка торгово-промислових палат не містять інформацію про коливання ціни бензину А-95 та дизельного палива на ринку, зокрема не наведено розрахунок вартості станом на дату укладання договору, на дату подання цінової пропозиції, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення (тобто наявності коливання), не зазначено відсотку на яке відбулось коливання.

Вищевказані висновки та цінова довідка торгово-промислових палат не підтверджують наявність коливання ціни на предмет закупівлі у обсязі визначеному у додаткових угодах, а оспорювані додаткові угоди до договору, укладені без належного обґрунтування, достатнього документального підтвердження, а також за відсутності коливання ціни на товар, тобто в порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 № 925/683/18, від 26.03.2019 № 912/898/18, від 16.04.2019 № 915/346/19 неодноразово звертав увагу, що без належного обґрунтування, а також достатнього документального підтвердження, відсутні правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладених додаткових угод і укладення таких додаткових угод є порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Слід також звернути увагу, що ТОВ "Лівайн Торг" від початку участі у відкритих торгах пропонувало замовнику найнижчу ціну бензину А-95 та дизельного пального за 1 літр, ніж та, яка склалася на ринку товарів, а також, яку пропонували інші учасники закупівлі та яку очікував витратити Замовник. Тобто, посадові особи відповідача, пропонуючи значно нижчу ціну, усвідомлювали усі ризики щодо ефективності своєї підприємницької діяльності на весь період дії договору та не могли з самого початку орієнтуватися виключно на негайну можливість зміни ціни закупівлі у бік її збільшення.

Отже, уклавши договір поставки від 12.01.2021 із виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради, ТОВ "Лівайн Торг" прийняло на себе зобов`язання постачати предмет поставки (бензин А-95 та дизельне пальне) протягом усього періоду договору, тобто - до 31.12.2021 та підприємство усвідомлювало всі фінансові ризики такої підприємницької діяльності.

Таким чином, під час проведення процедури закупівлі, відповідач при поданні остаточної пропозиції, свідомо занизив ціни на продукцію з метою отримання перемоги та створення несприятливих умов для учасників торгів, їх дискримінації, непрозорості, спотворення добросовісної конкуренції тощо.

При цьому, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тож, рішення переможця про підписання договору є його добровільне волевиявлення, про те, що він згідний на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Такі дії відповідача та виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради порушують принципи закупівель, встановлені статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі", такі як: принцип максимальної економії та ефективності, добросовісної конкуренції серед учасників, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

Так, в основі поняття "права на добросовісну конкуренцію" лежать такі фундаментальні ознаки, як добропорядність, розумність та справедливість. Публічна закупівля передбачає вільну конкуренцію серед учасників. І замовник публічної закупівлі - виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради повинен забезпечити її дотримання також і на стадії виконання укладеного договору, як із переможцем закупівель. Відповідно до Конституційних принципів захисту конкуренції, держава гарантує збереження та розвиток ринкової конкуренції, недопущення зловживань монопольним становищем, забезпечення регулювання сфер державних і природних монополій, а також прийняття та реалізацію такого законодавства, яке сприяло збільшенню кількості постачальників, покупців, продавців продукції та інших осіб, що господарюють на товарних ринках України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

При цьому, за частиною 4 статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, ініціювання зміни умов договору в бік збільшення закупівельної ціни на предмети закупівлі відразу після підписання договору без належних обґрунтувань коливання ціни на ринку споживчих товарів свідчить про недобросовісну конкуренцію та неправомірну поведінку переможця процедури закупівель і суперечить меті закупівель щодо здійснення її за найнижчою ціною.

Таким чином, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статті З Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до приписів частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин, умови оспорюваних додаткових угод до Договору суперечать вимогам частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищевказані додаткові угоди укладені з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі" у зв`язку з чим вони мають бути визнані недійсними.

Щодо правових підстав для стягнення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин, умови оспорюваних додаткових угод до договору суперечать вимогам частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Крім того, у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду відступив від висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 щодо можливості задоволення вимоги прокурора про стягнення безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України внаслідок недійсності додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

У вказаній постанові від 18.06.2021 Верховний Суд виклав правову позицію про те, що, оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України, а стаття 1212 Цивільного кодексу України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, ст. 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 № 6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 № 6-122цс14.

Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У частині 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована стаття 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог статті 670 Цивільного кодексу України, правомірним є стягнення з ТОВ "Лівайн Торг" на користь виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради надміру сплачених бюджетних коштів, одержаних на виконання недійсних додаткових угод до договору.

Указаний договір про закупівлю товарів не оскаржується та умови щодо поставки товару за указаним договором, постачальник, на даний час, фактично виконав. А тому фактична поставка товарів за вказаним договором є чинною.

У даному випадку в результаті укладення додаткових угод державі в особі виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради заподіяна шкода у виді надмірно сплачених грошових коштів, а саме: обсяг отриманого бензину А-95 склав 11 940 літрів, за які було фактично сплачено 330 570 грн. з ПДВ, та 6 650 літрів дизельного пального, за які було фактично сплачено 187 850 грн. з ПДВ, а всього 518 420,00 грн.

Первісна ціна за договором №491 від 12.01.2021 складала за бензин А-95 - 17,9167 грн. за літр, дизельне паливо - 17,9167 грн. за літр, у зв`язку з чим виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради повинен був сплатити за бензин А-95 - 256 710,4776 грн. (11 940 літрів * 17,9167 грн./літр + 20% ПДВ), за дизельне паливо в обсязі 6 650 літрів - 142 975,266 (6650 літрів * 17,9167 грн./літр + 20% ПДВ), а всього 399 685,74 грн. з ПДВ.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів складає 118 734,26 грн. (518 420,00 грн. - 399 685,74 грн.).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь прокуратури підлягають 26 840 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради та в особі Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 118 734 грн. 26 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 25.03.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3/1 від 25.03.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду 3/2 від 02.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 05.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 06.04.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 07.07.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 13.07.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 15.11.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 28.12.2021 до Договору № 491 від 12.01.2021, укладеного між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359) на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (вулиця Ярморочна, будинок 33, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53283; ідентифікаційний код 41783306) 118 734 грн. 26 коп. - надмірно сплачених грошових коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ в м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800; ідентифікаційний код 02909938) 26 840 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.05.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко