ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. Справа№ 911/1814/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 10.05.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія"

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 (повний текст складено 15.03.2023)

у справі № 911/1814/22 (суддя - Конюх О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія"

до Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни

про стягнення 342 625, 98 грн,

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 13.03.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" від 07.02.2023 про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 911/1814/22 задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" 10 124, 60 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, 21.03.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1814/22, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі №911/1814/22 та ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі.

Підставою для скасування додаткового рішення суду скаржник зазначив, що не врахував останні правові позиції Верховного Суду щодо суті фіксованого розміру гонорару та необхідності надання детального опису робіт у разі встановлення гонорару у фіксованому розмірі, оскільки: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, відповідно немає необхідності надавати детальний опис робіт.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що без детального опису робіт неможливо встановити дослідити обсяг наданої правової допомоги їх вартість, оскільки: сторони (позивач/клієнт та його представник), керуючись принципом свободи договору, погодили гонорар у фіксованому розмірі. На підтвердження фактичного надання послуг (виконання робіт) між сторонами було складено акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1814/22. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

30.03.2023 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 911/1814/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1814/22, призначено до розгляду апеляційну скаргу, повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 10.05.2023.

25.04.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Фізична особа-підприємець Семенець Лідія Іванівна звернулась до апеляційного суду із запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі №911/1814/22.

Зокрема, заперечення обґрунтовані тим, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу в розмірі 101 245,97 грн являсться неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом часу на надання таких послуг, витраченим ним послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача таких витрат.

В судове засіданні 10.05.2023 з`явились представники обох сторін та надали свої пояснення стосовно обставин справи. Позивач підтримав доводи викладені в його апеляційній скарзі, в свою чергу, відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.02.2023 у справі № 911/1814/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Енергія» задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Енергія» 287 778,00 грн основного боргу, 13 479,45 грн пені, 4 494,80 грн процентів річних, 21 453,12 грн інфляційних втрат, 4 908,08 грн судового збору. Передбачено нараховувати 3% річних на суму основного боргу 287 778,00 грн. з 15.09.2022 і до передня виконання цього рішення в частині сплати основного боргу за формулою: (сума основного боргу) х 3 х (кількість днів прострочення) : 365: 100, обраховану суму 3% річних стягнуто з Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Енергія». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.01.2023 від представника ТОВ «Квант Енергія» до Господарського суду Київської області надійшла заява від 07.02.2023 про стягнення витрат на правову допомогу, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача ФОП Семенець Л.І. на користь ТОВ «Квант Енергія» витрати на правничу допомогу адвоката на загальну суму 101 245,97 грн.

До заяви додано копію Договору 405-16/05/2022 про надання правової допомоги від 16.05.2022, укладеного між ТОВ «Квант Енергія» та адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп», Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 06.02.2023, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта у Господарському суді Київської області у справі №911/1814/22, вартість яких становить 101 245,97 грн., оплата яких має бути здійснена протягом 60 календарних днів з дати набрання чинності рішенням у справі №911/1814/22.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Квант Енергія» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» було укладено Договір №405-16/05/2022 про надання правової допомоги (далі за текстом договір), відповідно до якого:

- клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього, що стосуються стягнення заборгованості з ФОП Семенець Л.1., а також всіх питань, які пов`язанні з даним процесом (п. 1.1 Договору);

- представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах усіх інстанцій із наданням усіх повноважень щодо представництва (без будь-яких процесуальних обмежень), а також в будь-яких інших державних, правоохоронних органах, перед іншими юридичними (приватного та публічного права) та фізичними особами щодо підготовки та подання (за особистим підписом партнера та/або адвоката адвокатського об`єднання) від імені клієнта будь-яких листів, запитів, процесуальних документів, позовів, заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень тощо з метою захисту інтересів клієнта до відповідних судових, державних, правоохоронних органів, інших юридичних (приватного та публічного права) та фізичних осіб, сплати судового збору та інших необхідних платежів (за рахунок клієнта), представництво інтересів клієнта у виконавчому провадженні (у державній виконавчій службі та/або приватного виконавця), представництво інтересів. Клієнта державними та/або приватними нотаріусами, експертами, сертифікованими суб`єктами оціночної діяльності та перед будь-якими іншими суб`єктами (п. 2.1.3 Договору);

- гонорар адвокатського об`єднання за цим Договором складається з:

* вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується клієнтом по рахунках-фактурах згідно з тарифною сіткою адвокатського об`єднання (суми всіх виставлених рахунків-фактур);

* гонорар успіху - інша частина гонорару, котра оплачується клієнтом на користь адвокатського об`єднання та становить 30% (тридцять відсотків) від суми коштів, які будуть стягнуті на користь клієнта за рішенням суду, яке набрало законної сили (пп. 4.1.1, 4.1.2 Договору);

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість (п. 4.9 Договору);

- в акті, зазначеному в п. 4.7. Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартості юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами цього акту (п. 4.12 Договору);

- даний договір укладений строком на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) (п. 7.1 Договору).

За змістом Акта №1 від 06.02.2023 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №405-16/05/2022 від 16.05.2022 Адвокатське об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» надано ТОВ «Квант Енергія» юридичні послуги щодо захисту прав та інтересів клієнта в Господарському суді Київської області по справі №911/1814/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Енергія» до Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни про стягнення заборгованості 342 625, 98 грн (п. 1 Акта №1 від 06.02.2023).

Вартість наданих послуг у відповідності до розділу 4 Договору про надання правничої допомоги №405-16/05/2022 від 16 травня 2022 року становить суму у розмірі 101 245.97 грн (30 %), що є гонораром Адвокатського об`єднання (п. 1.2 Акта №1 від 06.02.2023);

Сторони погодили, що остаточна сплата передбаченої п. 4.4. Договору про надання правничої допомоги №405-16/05/2022 від 16 травня 2022 року здійснюється клієнтом протягом 60 календарних днів з дати набрання рішення суду у справі №911/1814/22 законної сили (п. 1.4 Акта №1 від 06.02.2023).

За правилами частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, матеріали справи містять копії Договору №405-16/05/2022 про надання правової допомоги від 16.05.2022 укладеного між ТОВ «Квант Енергія» (клієнт) та АО «Ревелін Інформейшн Груп», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього, що стосуються стягнення заборгованості з ФОП Семенець Л.1., а також всіх питань, які пов`язанні з даним процесом; акта №1 від 06.02.2023 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №405-16/05/2022 від 16.05.2022.

В свою чергу, представник відповідача у судовому засіданні, що відбулось 13.03.2023 надав суду першої інстанції та представнику позивача письмові заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, вказуючи, що ухвалу Господарського суду Київської області від 01.03.2023 він отримав лише 10.03.2023, відтак не мав можливості подати вказані заперечення раніше, судом апеляційної інстанції дослідженні вказані заперечення.

Проте, частиною 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні вказаної норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18.

Суд враховує правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, в якій міститься висновок про те, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а тому відхиляє аргументи відповідача щодо не підтвердження позивачем фактично понесених витрат, у зв`язку з не наданням детального опису виконаних доручень.

В свою чергу, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду Справа у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами апелянта у вказаній частині, проте вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення,з огляду на наступне.

При вирішенні питання розподілу витрат відповідача на правову допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові у постановах Великої Палати Верховного Суду Справа у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 та Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд першої інстанції, дослідивши подані документи та матеріали справи, прийшов до обґрунтованого висновку, що вказані в Акті №1 приймання-передачі наданих послуг від 06.02.2023 витрати є неспівмірними із ціною позову (342 625,98 грн.) та складністю справи, витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, з огляду на обсяг справи, який не потребував багато часу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку, що суму судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 601,75 грн розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України. Суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу вказані витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 10 124,60 грн.

Враховуючи викладене, заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу у справі №911/1814/22, суд першої інстанції правомірно задовольнив частково, а саме, пропорційно задоволеним вимогам (327 205,37 грн) в розмірі 10 124,60 грн, який є співмірним із ціною позову, складністю справи та витраченим часом адвоката, та не покладає на відповідача надмірних необґрунтованих витрат, отже не є додатковим фінансовим тягарем та заходом відповідальності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі №911/1814/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1814/22 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Енергія".

Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.05.2023 враховуючи перебування судді Шаптали Є.Ю. у відпустці з 18.05.2023-19.05.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв