ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 Справа № 914/906/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бембікс", м. Вінниця,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+", м. Львів,

про стягнення 60 509, 33 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники сторін: не з`явилися.

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/906/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бембікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" про стягнення 60 509, 33 грн.

Ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 24.04.2023. Ухвалою суду від 24.04.2023 розгляд справи відкладено на 08.05.2023.

В судове засідання 08.05.2023 представник позивача не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомленний, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти за трекінг-номером 690, на адресу суду надіслав заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, на адресу суду поштовий конверт, який був скерований відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, не повертався, та відповідач належним чином був повідомлений про дату та час судових засідань, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти за трекінг-номером 681.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бембікс" (надалі позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" (надалі відповідач) про стягнення 60 509, 33 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 грудня 2020 року між сторонами у справі був укладений договір поставки № 305 (надалі договір), за яким постачальник (ТОВ "Бембікс") зобов`язувався поставити та передати у власність товар, а покупець (ТОВ "Авіон+") зобов`язувався прийняти у власність товар й оплатити його вартість.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар в повному обсязі, однак відповідачем отриманий товар був оплачений частково. Зокрема, неоплаченим є товар, що був поставлений за видатковими накладними від 18.10.2021 № 2671409, від 25.10.2021 № 2705734, від 08.11.2021 № 2771687, від 15.11.2021 № 2804789, від 22.11.2021 № 2843185, від 29.11.2021 № 2878067, від 01.12.2021 № 2895861, від 06.12.2021 № 2917031, від 13.12.2021 № 2949337, від 20.12.2021 № 2983707 разом з актами про неліквідність товару, недовантаження та надлишок (у випадку наявності таких підстав) на загальну суму 59 902, 17 грн. Оскільки по видатковій накладній від 18.10.2021 № 2671409 товар був оплачений частково, отже заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяви складає 58 843, 97 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, на підставі ст. 625 ЦК України, 1 194, 61 грн 3 % річних та 470, 75 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 29 грудня 2020 року між сторонами у справі був укладений договір поставки № 305.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент приймання товару покупцем від постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) накладної, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на товар.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар, однак відповідач оплату за отриманий товар провів частково. Неоплаченим є товар що був поставлений за видатковими накладними від 18.10.2021 № 2671409 (частково оплачений), від 25.10.2021 № 2705734, від 08.11.2021 № 2771687, від 15.11.2021 № 2804789, від 22.11.2021 № 2843185, від 29.11.2021 № 2878067, від 01.12.2021 № 2895861, від 06.12.2021 № 2917031, від 13.12.2021 № 2949337, від 20.12.2021 № 2983707.

До видаткових накладних від 15.11.2021 № 2804789, від 01.12.2021 № 2895861 від 06.12.2021 № 2917031, від 13.12.2021 № 2949337 були складені акти про неліквідність товару, недовантаження та надлишок, відтак судом встановлено, що позивачем при розрахунку заборгованості було враховано інформацію, зазначену у вказаних актах.

Крім цього, Господарський суд Львівської області у справі № 914/1359/22 відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Бембікс" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" 58 843, 97 грн основного боргу згідно договору поставки від 29.12.2020 № 305, аргументуючи тим, що Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 зазначив, що податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Зважаючи на відсутність підпису уповноваженого представника відповідача на видатковій накладній від 18.10.2021 № 2671409 (частково оплачена відповідачем), в інтересах клієнта (ТОВ "Бембікс") адвокат Карпенко Максим Борисович надіслав до ТОВ "Авіон+" адвокатський запит (від 04.08.2022 вих. № 0408/1), яким просив надати докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіон+" було сформовано податковий кредит за вищевказаними господарськими операціями. У випадку, якщо податковий кредит не було сформовано за вищевказаними господарськими операціями, надати докази, які підтверджують такий факт. Однак на даний адвокатський запит відповідач не відреагував, жодної відповіді та інформації не було надано.

Аналогічний адвокатський запит надіслано адвокатом Карпенко Максимом Борисовичем до Державної податкової служби України (від 12.08.2022 вих. №1208/1). Проте, Державна податкова служба України не надала запрошуваної інформації, посилаючись на право платника податків (ТОВ "Авіон+") на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами (пп.17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу).

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно пп.8.1.1 п.8.1 договору (узгодженого в протоколі узгодження розбіжностей до договору поставки від 29.12.2020 № 305) покупець оплачує поставлений постачальником товар в такі строки: кожного четверга по мірі реалізації товару кінцевому споживачу, не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати реалізації поставленого товару.

Згідно з п. 3.8 договору (узгодженого в протоколі узгодження розбіжностей до договору поставки), покупець зобов`язаний кожного вівторка надсилати на електронну пошту постачальника звіт про реалізацію товару за попередній період та суму, яка підлягає сплаті у поточному тижні.

Керуючись п. 8.8 договору, у випадку ненадання звітів про хід реалізації товару у встановлений пунктом 3.8 строк, товар вважається реалізованим покупцем та має бути оплаченим в порядку, встановленому даним договором та додатковими угодами до нього, в строк 5 робочих днів після отримання покупцем письмової вимоги постачальника.

Відповідачем по видатковій накладній від 18.10.2021 № 2671409 товар був оплачений частково.

13 червня 2022 року ТОВ "Авіон+" отримав вимогу ТОВ "Бембікс" щодо погашення заборгованості згідно договору поставки від 29.12.2020 № 305, проте її не виконав, борг не сплатив.

Відповідачем не було надано позивачу звітів про хід реалізації товару, отже це свідчить про настання обов`язку відповідача щодо оплати поставленого позивачем товару після отримання покупцем письмової вимоги постачальника.

Таким чином, згідно з п. 8.8 договору товар вважається реалізованим покупцем та має бути оплаченим в порядку, встановленому даним договором та додатковими угодами до нього, в строк 5 робочих днів після отримання покупцем письмової вимоги постачальника, тобто 20 червня 2022 року - останній день оплати.

Отже, свій обов`язок з оплати за поставлений позивачем товар відповідач повинен був здійснити до 20.06.2022 року (включно), проте станом на дату подання позовної заяви такої оплати здійснено не було.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з листом у якому він зазначав би про невиконання останнім умов договору щодо поставки товару. Відтак, отримання відповідачем поставленого товару є підставою виникнення в останнього зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору, а також чинного законодавства на підставі оформлених відповідно до умов договору видаткових накладних. Навпаки, як встановлено судом вище, видаткові накладні в яких враховані акти про неліквідність товару, недовантаження та надлишок підписані відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

За змістом статі 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 58 843, 97 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної постанови Пленуму).

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 470, 75 грн та 3 % річних в розмірі 1 194, 61 грн. Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, проведений позивачем, вважає його правильним. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 1 194, 61 грн та інфляційних втрат на суму 470, 75 грн підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення з відповідача судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом вказаної справи. До вказаної позовної заяви долучено позивачем орієнтований розрахунок судових витрат серед яких витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Пунктом 3.2 договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 № 08-20-Б-5, що укладений між позивачем та його представником встановлено, що гонорар складається з суми вартості послуг, які узгоджені сторонами та зазначені у відповідних актах наданих послуг, складених відповідно до цього договору.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу при його зверненні до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості, представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 № 28-20-Б-5, оригінал ордеру адвоката від 04.08.2022 серія № АВ №1042645, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.06.2018 ЗР № 21/1487, оригінал акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2023 № БЕМ-1/23 на суму 10 000 грн.

З врахуванням зазначеного в ч. 4 статті 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг (досудове вивчення та підготовка матеріалів, підготовка позовної заяви та складання розрахунку позовних вимог,), зважаючи що відповідачем не подано доказів та доводів щодо неспівмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 10 000, 00 грн.

Відшкодування витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 124, 126, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" (79069, місто Львів, вул. Шевченка Т.Г., будинок 313, корпус 8, офіс 160, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бембікс" (21036, м. Вінниця, вул. Шевченка Т.Г., будинок 29, приміщення 150, ) суму в розмірі 73 193, 33 грн, з яких:

- 58 843, 97 грн - заборгованості;

- 470, 75 грн - інфляційних втрат

- 1 194, 61 грн - 3% річних;

- 10 000, 00 грн - витрат на професійну правничу допомогу

- 2 684, 00 грн - судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя Манюк П.Т.