ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1426/23

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Енерджі-Грін» (14000, м. Чернігів, вул. Київська, будинок 11, код: 41565105) Кириченко Юлії Юріївни про забезпечення позову до подання позовної заяви

до особи, яка в подальшому набуде статусу учасника справи відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 21, корпус В, поверх - 1, код: 34350636)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Енерджі-Грін» (надалі заявник/ТОВ «Бета-Енерджі-Грін») із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом організації внесення на депозитний рахунок Господарського суду Київської області попередньої оплати за договором від 18.10.2021 № 128/21 в розмірі 2781108,45 гривень.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що 18.10.2021 ТОВ «Бета-Енерджі-Грін» (покупець) та ТОВ «Вартіс» (постачальник) укладено договір № 128/21, предметом якого є обов`язок постачальника передати у власність покупця товар, а обов`язком останнього здійснити оплату товару. Як зазначає заявник за умовами договору та специфікації № 1 до договору ТОВ «Вартіс» зобов`язалось поставити товар на загальну суму 6773571,01 гривень, при цьому на виконання п. 3 специфікації № 1 заявником на рахунок постачальника, в якості 100% попередньої оплати за товар, перераховано грошові кошти у розмірі 6773571,01 гривень. Проте, ТОВ «Вартіс» поставку обумовленого договором та специфікацією товару в повному обсязі не здійснив, передавши товар лише на суму 3990607,15 гривень та станом на день звернення заявником із цією заявою ТОВ «Вартіс» не виконало свої зобов`язання на загальну суму 2782963,85 гривень.

Надалі, заявник звертався до постачальника із заявками щодо поставки обумовленого договором товару, однак відповідач здійснив повернення на рахунок заявника грошових коштів у розмірі 2782963,85 гривень (залишок суми попередньої оплати, постачання товару на яку не було здійснено), що, на переконання заявника, є неправомірним, оскільки жодних вимог про повернення грошових коштів ним не висувались. Такі дії ТОВ «Вартіс», заявник розцінює як відмову в односторонньому порядку від виконання зобов`язання з поставки товару за договором, що, з огляду на умови договору та положення чинного законодавства, є неприпустимим.

При цьому, заявник вказує, що має намір звернутися до суду із позовною заявою про зобов`язання ТОВ «Вартіс» здійснити поставку товару на суму 2782963,85 гривень, тому існує необхідність забезпечити позов шляхом внесення незаконно повернутої попередньої оплати в розмірі 2782963,85 гривень на депозитний рахунок суду. Та враховуючи, що умовами договору передбачена сплата попередньої оплати товару, з метою уникнення можливості відповідача щодо відмови від поставки товару через відсутність попередньої оплати, необхідно забезпечити її повернення на рахунок постачальника в разі задоволення позовних вимог.

Заявник переконаний, що наведені вище обставини дають підстави стверджувати про те, що невжиття судом відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, із яким заявник має намір звернутися, що може призвести до неможливості захисту порушених прав заявника, а також відповідача за майбутнім позовом.

Щодо застосування зустрічного забезпечення заявник запропонував внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 2000 гривень, які потенційно можуть бути понесені відповідачем на професійну правничу допомогу.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Частиною 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити, окрім іншого, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З системного аналізу наведених норм права можна дійти висновку про те, що звертаючись до суду із відповідною заявою від заявника вимагається вказати конкретний захід забезпечення позову, визначений статтею 137 Господарського процесуального кодексу України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову спрямований на забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення. При цьому, забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову є виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Як вбачається із поданої заяви ТОВ «Бета-Енерджі-Грін» просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання заявника внести на депозитний рахунок суду суму попередньої оплати за договором від 18.10.2021 № 128/21 у розмірі 2781108,45 гривень.

Необхідність такого виду забезпечення заявник мотивує тим, що умови договору передбачають сплату попередньої оплати товару, а тому з метою запобігання створення відповідачу підстав для відмови від поставки товару, у зв`язку з відсутністю попередньої оплати (відповідач повернув залишок попередньої оплати), існує необхідність у створені умов для забезпечення повернення попередньої оплати на рахунок відповідача (постачальника за договором) у разі задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що перелік видів забезпечення позову, визначений у статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не передбачають права суду забезпечувати позов у спосіб зобов`язання ініціатора забезпечення внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вимог позивача, при цьому згідно з вимогами ст. 143 Господарського процесуального кодексу України такий вид забезпечення позову, як внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у справах про стягнення грошової суми, можливий лише за зверненням відповідача (іншої особи).

Суд, оцінивши обґрунтованість обставин викладених у заяві про забезпечення позову, адекватність заходу забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутнього позову, зазначає, що заявником, в порушення приписів процесуального закону, не наведено жодного достатнього обґрунтування доцільності вжиття обраного ним заходу забезпечення позову та яким чином такий захід забезпечення узгоджується із майбутнім предметом позову.

Наразі, суд не може дійти переконливого висновку про те, що обраний заявником захід забезпечення позову, шляхом внесення на депозитний рахунок суду суму попередньої оплати за договором у розмірі 2781108,45 гривень, відповідатиме меті застосування інституту забезпечення позову. Оскільки внесення таких коштів на користь відповідача у справі задля того, щоб рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь заявника, могло бути виконано відповідачем, залежить виключно від дій самого заявника, який стверджує про свою управненість та добросовісність, питання про відповідний механізм забезпечення виконання такого рішення може бути вирішено безпосередньо під час судового розгляду справи, що свідчить на користь висновку і про недоцільність вирішення цього питання саме до подання відповідного позову. Право заявника звернутися до суду із відповідним позовом не перебуває в залежності від того чи внесе він відповідні кошти на депозитний рахунок суду.

До того ж, суд звертає увагу заявника на існування інституту внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса, що регулюється главою 13 Закону України «Про нотаріат», метою якого, є забезпечення можливості кредитора (майбутнього відповідача у справі) отримати належні йому кошти з цього рахунку за його запитом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, як з точки зору її необґрунтованості, так і з мотивів її передчасності та недоцільності, принаймні до моменту звернення до суду із відповідним позовом та до моменту вичерпання інших, більш прийнятних для розглядуваної ситуації засобів. Зазначене питання може бути вирішене в процесі безпосереднього розгляду справи, після обговорення прийнятного способу здійснення відповідного забезпечення виконуваності майбутнього рішення суду.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Енерджі-Грін» Кириченко Юлії Юріївни про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала складена та підписана 15.05.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Колесник