ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3692/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Одескомунтранс

на рішення Господарського суду Одеської області

від 28 березня 2023 року (повний текст складено 30.03.2023)

по справі №916/3692/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КЛІАР-СІТІ

до відповідача: Комунального підприємства Одескомунтранс

про: стягнення 2 886 774,86 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.03.2023 у справі №916/3692/22 (Нікітенко С.В.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю КЛІАР-СІТІ задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство Одескомунтранс звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 28.03.2023 у справі №916/3692/22 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства Одескомунтранс залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, а саме: 64 952,43 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; апелянту роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Однак, замість усунення недоліків апеляційної скарги, Комунальне підприємство Одескомунтранс 10.05.2023 надіслало до Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про звільнення останнього від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від від 28.03.2023 у справі №916/3692/22.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, Комунальне підприємство Одескомунтранс зазначає, що сума судового збору за подання апеляційної скарги (64 952,45 грн.) є непомірним тягарем для відповідача, оскільки підприємство є збитковим у зв`язку з тим, що основна частина послуг надається відповідачем побутовим споживачам, багато яких свою чергу, через карантинні заходи по короновірусу COVID-19 та введення в Україні воєнного стану, втратили роботу та дохід, що зупинило розрахунки останніх з відповідачем за послуги по укладеним договором, які Комунальне підприємство Одескомунтранс надає постійно та власними силами. При цьому, припинити надання послуг (вивіз побутових відходів) відповідач не може, тому що це призведе до порушення екологічних і санітарних норм у місцях проживання людей. Водночас, дотації з бюджету підприємству не надаються.

Посилаючись на приписи ч.1 ст. 8 Закону України Про судовий збір скаржник зазначає, що суд, враховуючи майновий стан сторони може, зокрема, звільнити від сплати судового збору, за умови якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Комунальне підприємство Одескомунтранс до наведеного клопотання долучило докази, згідно з якими станом на 01.04.2023 дебіторська заборгованість у підприємства за надані послуги складає 4 949 668,38 грн.

З посиланням на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 та рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 №12-рп/2013, апелянт вважає, що він може бути звільнений від сплати судового збору, враховуючи майновий стан Комунального підприємства Одескомунтранс та те, що апеляційна скарга, за твердженням відповідача, спрямована на забезпечення реалізації соціальних та житлових прав мешканців міста.

Дослідивши надані документи та заявлені клопотання, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовані ст. 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Зокрема, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд може, зокрема, звільнити заявника від сплати судового збору.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у ст. 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та норм чинного законодавства, Комунальне підприємство Одескомунтранс не звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

З аналізу ж ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст. 5, або у справах із предметом спору, не охопленим ст. 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених ст. 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, а саме: лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначеної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18.

У даному випадку предметом спору у справі №916/3692/22 є вимога ТОВ КЛІАР-СІТІ до КП Одескомунтранс про стягнення заборгованості за господарським Договором про надання послуг із захоронення відходів від 31.01.2020 №40.

Відтак, предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine) від 20.05.2010, заява № 24402/02, § 27)).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Саме по собі посилання скаржника на неможливість сплатити судовий збір по причині відсутності коштів не є підставою для звільнення від сплати судового збору в силу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання скаржника приписів ст. 8 Закону України Про судовий збір відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відмову скаржнику в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

З метою надання скаржникові можливості усунути встановлені судом апеляційної інстанції недоліки, колегія суддів вважає за можливе продовжити Комунальному підприємству Одескомунтранс строк на усунення недоліків апеляційної скарги з власної ініціативи, шляхом надання доказів сплати судового збору, у визначеному законом порядку та розмірі, на 10 днів з дня вручення апелянту даної ухвали.

Керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», статтями 113, 174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства Одескомунтранс про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 28.03.2023 у справі №916/3692/22 відмовити.

Комунальному підприємству Одескомунтранс усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі, протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити Комунальному підприємству Одескомунтранс, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк