ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023м. ХарківСправа № 922/1107/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контрактпол Україна" (вул. Полуботка Павла Гетьмана, буд. 1А, офіс 6, м.Київ, 02100; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод гумової крихти" (вул. Серпова, буд. 4, офіс 508, м. Харків, 61166; )
про стягнення 144000,00 грн,
за участю представників:

позивача - Лущай Р.І.,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Контрактпол Україна" 24.03.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод гумової крихти" про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 144000,00 грн, отриманих останнім як передоплата. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не здійснив поставку товару, оплаченого позивачем на підставі Рахунків на оплату № 138 від 22.10.2021, № 139 від 26.10.2021, № 240 від 26.10.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.03.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Контрактпол Україна" було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/1107/23; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами; одночасно повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду справи відбудеться 25.04.2023 о 14:20.

Даною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, проте відповідач не скористався наданим йому правом, відзив на позов ТОВ "Контрактпол Україна" не надав.

У зв`язку з перебуванням судді Кухар Н.М. у період з 24.04.2023 по 08.05.2023 у відпустці, судове засідання, призначене у справі на 25.04.2023, не відбулося та було перенесено на 20.04.2023 о 12:00, про що повідомлено сторін ухвалою-повідомленням від 05.04.2023.

Протокольною ухвалою господарського суду від 20.04.2023 розгляд справи відкладено на 18.05.2023 о 14:30.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.05.2023, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про причину неявки суд не повідомив.

Копії ухвал від 27.03.2023, 05.04.2023 та 20.04.2023, надіслані на адресу відповідача, повернуті до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Контрактпол Україна" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод гумової крихти" (відповідач) на протязі певного часу тривали господарські відносини щодо поставки товару між сторонами, які оформлювалися рахунками на оплату товару.

Зокрема, документом, що стосується факту укладення між сторонами господарської угоди, підтверджує її письмову форму, є Рахунок на оплату № 138 від 22.10.2021, виписаний відповідачем (постачальником), де зазначено асортимент товару, його ціна і кількість.

Згідно з Рахунком на оплату № 138 від 22.10.2021, найменування товару - Гумова крихта 2,0-4,0 в кількості 10 000 кг за ціною 7,2 грн за 1 кг на загальну суму 72000,00 грн, з урахуванням ПДВ.

Вказаний Рахунок на оплату позивач (покупець) оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 5057 від 22.10.2021 на суму 72000,00 грн, призначення платежу: плата за гумову крихту згідно з рахунком № 138 від 22.10.2021.

Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого товару не виконав; товар на суму 72000,00 грн з ПДВ позивачу не передав.

Іншим документом, що стосується факту укладення між сторонами господарської угоди, та підтверджує її письмову форму, є Рахунок на оплату № 139 від 26.10.2021, виписаний постачальником, де зазначено асортимент товару, його ціна і кількість.

У Рахунку на оплату № 139 від 26.10.2021 вказано найменування товару - Гумова крихта 2,0-4,0 в кількості 8 000 кг за ціною 7,2 грн за 1 кг на загальну суму 57600,00 грн, з урахуванням ПДВ.

Вказаний Рахунок на оплату позивач оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 5084 від 26.10.2021 на суму 57600,00 грн, призначення платежу: плата за гумову крихту згідно з рахунком № 139 від 26.10.2021.

Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого товару не виконав, товар на суму 57600,00 грн з ПДВ позивачу не передав.

Також документом, що стосується факту укладення між сторонами господарської угоди та підтверджує її письмову форму, є Рахунок на оплату № 140 від 26.10.2021, виписаний постачальником, де зазначено асортимент товару, його ціна і кількість.

У Рахунку на оплату № 140 від 26.10.2021 вказано найменування товару - Гумова крихта 2,0-4,0 в кількості 2 000 кг за ціною 7,2 грн за 1 кг на загальну суму 14400,00 грн, з урахуванням ПДВ.

Вказаний Рахунок на оплату позивач оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 5082 від 26.10.2021 на суму 14400,00 грн, призначення платежу: плата за гумову крихту згідно з рахунком № 140 від 26.10.2021.

Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого товару не виконав, товар на суму 14400,00 грн з ПДВ позивачу не передав.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару, позивачем було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод гумової крихти" претензію-вимогу № 04 від 01.02.2022 про негайну поставку товару, а у разі непоставки - повернення грошових коштів в сумі 144000,00грн, але претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді і задоволення.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань з поставки товару позивачу згідно оплаченого останнім попередньої оплати за товар та не повернув попередню оплату в сумі 144000,00 грн на рахунок позивача.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень статті 509 ЦК України, яку розширює стаття 173 ГК України, вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існують відносини з поставки товару, а відтак права та обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Факт оплати позивачем рахунків відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому, правовою природою сплаченої суми коштів в розмірі 144 000,00 грн є передоплата, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У справі № 909/524/18 у Постанові Верховний суд України від 08.02.2019 виклав правову позицію, що частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом, що реалізується позивачем шляхом подання відповідного позову. У справі № 908/3379/20 суд апеляційної інстанції вказав, що обов`язок відповідача з поставки товару припиняється з дня звернення покупця до суду з позовом про повернення передоплати, оскільки шляхом направлення позивачем відповідачеві позовної заяви про стягнення попередньої оплати позивач на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України реалізував своє право на односторонню зміну зобов`язання відповідача з поставки оплаченого товару на повернення суми попередньої оплати.

Проте, відповідач не надав суду доказів повернення позивачу попередньої оплати, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 144000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 11, 509, 525, 526, 610, 627, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод гумової крихти" (вул. Серпова, буд. 4, офіс 508, м. Харків, 61166; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контрактпол Україна" (вул. Полуботка Павла Гетьмана, буд. 1А, офіс 6, м.Київ, 02100; ) - грошові кошти, отримані як передоплата, у розмірі 144000,00 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "22" травня 2023 р.

Суддя Н.М. Кухар