ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року Справа № 903/1059/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Наєв Д.С.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Український мак" - адвокат Новік В.І.

відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український мак"

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 р.

постановлену у м. Луцьку, повний текст складено 31.03.2023 р.

у справі № 903/1059/22 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український мак"

до відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка

про стягнення 185356,80 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 р. у справі№ 903/1059/22 заяву відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про ухвалення додаткового рішення задоволено. Відповідно до ухвали підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український мак" на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка 9000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Український мак" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 р. у справі № 903/1059/22 скасувати, а в задоволенні заяви Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В апеляційній скарзі позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Український мак" доводить, що оскаржувана ухвала постановлена судом із порушенням норм процесуального права, виходячи із наступного.

Пояснює, що позовна заява була подана з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України (не підписана стороною, яка її подала) і залишена без розгляду за ініціативою суду.

Посилається на норми ч. 1 ст. 123, абз. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України і доводить, що у відзиві як у першій заяві по суті спору відповідач не подав попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тому його заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу подана 22.03.2023 р., не підлягала задоволенню судом.

Звертає увагу, що відповідач до закінчення судових дебатів також не звертався до суду із заявою щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не надавав жодних доказів щодо таких витрат, а лише після ухвалення судового рішення подав суду докази на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Доводить таким чином, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має здійснюватись у разі відповідної заяви сторони, тоді як в даному випадку порядок порушений.

Також доводить, що сукупний аналіз норм, якими врегульовано питання розподілу судових витрат - статей 129, 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з вимог частини 5 статті 130 ГПК України та врахувати вчинення необгрунтованих дій позивачем.

Отже, на думку скаржника, відповідачу слід було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача. Скаржник посилається на аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 по справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20, від 09.04.2021 по справі № 924/804/20.

Звертає увагу, що суд перевірив дотримання вимог ГПК щодо форми та змісту позовної заяви та мав можливість залишити дану позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків відповідно до ч.1 ст. 174 ГПК України.

Таким чином, вважає, що позивач діяв добросовісно, у зв`язку з чим він не вчинив необгрунтованих дій, як передбачено ч.5 ст. 130 ГПК України, що давало б суду підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Просить врахувати, що заява Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про ухвалення додаткового рішення не відповідає вимогам статей 129 - 130 ГПК України, є необґрунтованою, у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен був її залишити без задоволення і відмовити в прийнятті додаткового рішення у справі № 903/1059/22.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка зазначає, що доводи позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому оскаржувана ухвала є обґрунтованою і відповідає нормам процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов вірного висновку про покладення на позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., у зв`язку з залишенням позову без розгляду.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах у справах № 922/676/21 від 14.12.2021 № 905/716/20 від 08.04.2021 № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020, де зазначено, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Більше того, заява про те, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані позивачем у встановлений строк містилась у клопотанні про залишення позову без розгляду, яке задовольнив суд першої інстанції. Необгрунтованість дій позивача була встановлена Господарським судом Волинської області та зафіксована в ухвалі від 15.03.2023 р. Вказані обставини не підлягають додатковому доказуванню відповідачем, оскільки вже були встановлені господарським судом.

Враховуючи викладені обставини та наявні в матеріалах справи докази відповідач вважає, що порушення норм процесуального права під час постановлення ухвали відсутні.

В судовому засіданні 09.05.2023 р. представник позивача надав колегіі суддів пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка 02.05.2023 р. подав клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відео конференції із використанням власних технічних засобів, яке було задоволено відповідно до ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 р.

На день та час судового засідання представник відповідача адвокат Овчарук Андрій Олександрович не зміг під`єднатися до відеоконференції із судом, про що повідомив в телефоному режимі секретарю судового засідання Наєву Д.С.

Відповідно до норм ч.5 ст.197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. При цьому відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Український мак» 29.12.2022 р. звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором поставки.

20.01.2023 р. Господарський суд Волинської області відкрив провадження у справі.

02.02.2023 р. відповідач Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка подав суду клопотання про залишення позову без розгляду, зазначивши, що позовна заява не підписана електронним цифровим підписом представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.03.2023 р. на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» до відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 185356,80 грн., оскільки позовна заява була подана через електронну адресу суду без електронного цифрового підпису представника позивача адвоката Манзар Т.В.

22.03.2023 від відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка надійшла заява про ухвалення на підставі ч.5 ст.130 ГПК України додаткового рішення про стягнення з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» на користь відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 9000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що заява була надіслана суду 20.03.2023 р., тобто - у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України.

Колегією суддів встановлено також, що у клопотанні про залишення позову без розгляду, яке подано суду першої інстанції 02.02.2023 р., представник відповідача заявив про те, що докази на підтвердження судових витрат - витрат на правничу допомогу будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (ухвали) на підставі ч.8 ст.129 ГПК України.

Оскаржуваною ухвалою від 30.03.2023 р. заяву представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про винесення додаткового рішення задовольнити та ухвалено стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка 9000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу відповідно до норм ч.5 ст.130 ГПК України.

Відповідно до норм ст.ст. 129 та 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. підтверджені договором про надання правової допомоги б/н від 16.01.2023 р., укладеним Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Івана Франка і адвокатом Овчаруком А.О. щодо представництва у даній справі, додатковим договором, звітом про надану правову допомогу та актом приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого надані послуги з представництва на суму 5000 гр. та 4000 грн. оплата клієнтом за досягнення адвокатом позитивного результату. Перелічені документи надані суду першої інстанції разом із заявою про стягнення витрат на правову допомогу від 20.03.2023 р. /а.с.124-135/ та . Звертається увага, що за умовами додаткового договору, укладеного відповідачем і адвокатом 16.01.2023 р., під позитивним результатом у справі сторони розуміють, зокрема, залишення позову без розгляду. Отже, сума витрат на правничу допомогу є підтвердженою відповідно до норм ч.8 ст.129 ГПК України, і не оспорюється скаржником в апеляційній скарзі.

Натомість доводи скаржника про порушення норм ч. 1 ст. 123, абз. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки відповідачем не подавався попередній розрахунок у відзиві та не заявлялось до завершення судових дебатів, спростовані матеріалами справи. Так, у першій заяві, поданій суду після відкриття провадження у справі 02.02.2023 р., відповідач Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка просив про залишення позову без розгляду, зазначивши, що позовна заява не підписана електронним цифровим підписом представника позивача. Одночасно відповідачем було заявлено про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, і про те, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (ухвали) на підставі ч.8 ст.129 ГПК України.

Доводи скаржника про те, що суд не встановив, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції в ухвалах про залишення позову без розгляду та в ухвалі про стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до спеціальної норми ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України відповідні витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, компенсуються позивачем за умови встановлення судом необгрунтованих дій останнього.

Разом з цим, ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Судом встановлено, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» у даній справі залишена без розгляду на підставі п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України, оскільки позовна заява була надіслана на електронну адресу суду без вчинення електронного цифрового підпису, тому її не можна вважати такою, що підписана повноважним представником позивача.

Окрім цього, суд встановив, що ордер на надання правничої допомоги серії СА №1044653 від 29.12.2022, виданий адвокату Манзар Т.В. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 20.12.2022, не містить підпису адвоката, а електронний формат ордера не засвідчений кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію. Відтак, позовну заяву б/н від 29.12.2022 подано без підтвердження повноважень представника позивача адвоката Манзар Т.В.

Порушення позивачем вимог процесуального законодавства, а саме - ч. 8 ст.6 ГПК України, ч. 8 ст.42 ГПК України, ст.ст.6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ч. 4 ст. 60, ч. 5 ст. 164 ГПК України, п.12.10. Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, - які призвели до залишення позову без розгляду, встановлені судом відповідно до ухвали суду від 15.03.2023 р., яка набрала законної сили.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» залишена судом без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача, а тому підставі ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України мають бути відшкодовані позивачем витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, отриману відповідачем у даній справі із досягненням позитивного результату на підставі заяви/клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 р. у справі № 903/1059/22 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129,, 255, 269, 270, 276, 280-282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український мак" залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 р. у справі № 903/1059/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 903/1059/22 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 19.05.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.