ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1438/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Сторчак М.В., за участі представників сторін:

від позивача: Оберемок І.І. - за довіреністю та ордером;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи Черкаська міська рада: Чехівський Я.О. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Круг-Будкомплект" ( м. Черкаси) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ( м. Черкаси) про визнання бездіяльності державного реєстратора неправомірною та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов з вимогами :

- визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок площею 1,4054 га з кадастровим номером :05:028:0069 та площею 5,0097 га за кадастровим номером :05:028:0070, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області скасувати з 01 серпня 2017 року державну реєстрацію земельних ділянок площею 1,4054 га з кадастровим номером :05:028:0069 та площею 5,0097 га з кадастровим номером :05:028:0070, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із закриттям Поземельних книг на них.

Ухвалою від 19.12.2022 року в справі № 580/6195/22 Черкаським окружним адміністративним судом позивачу відмовлено у відкритті провадження за даним позовом у адміністративній справі. Дана ухвала набрала законної сили, не оскаржувалася і тому клопотання третьої особи від 13.03.2023 про закриття провадження у справі суд залишив без задоволення.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримував повністю та просить суд їх задовольнити.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив з підстав, що позивач не доказав порушення його прав з боку ГУ Держгеокадастру в Черкаській області, тому у позові просить відмовити повністю (а.с. 54). Відповідач також просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Ухвалою від 27.01.2023 суд за клопотанням відповідача залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Черкаську міську раду, представник якої просить у позові відмовити.

Явка представників учасників справи в засідання не визнавалася обов`язковою.

За правилами ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та заперечення учасників справи і дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Позивач вказав і учасниками спору не заперечується, що рішенням Черкаської міської ради від 17.03.2016 № 2-327 позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 6,4151 га в оренду по АДРЕСА_1 під комплекс будівель та споруд.

Правомірність набуття позивачем права власності на об`єкти нерухомості за вказаною адресою не оспорюється.

Проект землеустрою було виготовлено і на його підставі за заявою позивача у ДЗК було зареєстровано дві земельні ділянки :

- площею 1,4054 га кадастровий номер :05:028:0069 та

- площею 5,0097 га кадастровий номер :05:028:0070, які сформовані із земель запасу міста.

Позивач вказав, що для подальшого оформлення з відповідачем орендних відносин, ним було передано Черкаській міській раді виготовлений проект землеустрою і Черкаською міською радою було підготовлено проект рішення № 1538-8-з про надання ТОВ "Круг-Будкомплект" вказаних земельних ділянок загальною площею 6,4151 га в оренду на 49 років під комплекс будівель і споруд (а.с. 28).

Остаточне рішення про передачу земельних ділянок в оренду позивачу так і не було прийнято.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070 є сформованими за правилами ст. 79-1 Земельного Кодексу України.

Даною нормою передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

При цьому частина 13 цієї статті передбачає, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

поділу або об`єднання земельних ділянок;

скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Позивач вказує, що ним було вчинено всі необхідні дії та подано повний пакет документів для отримання в оренду обох вказаних земельних ділянок під об`єктами своєї нерухомості, однак дане питання Черкаською міською радою вирішено не було, договір оренди між сторонами не укладено.

При цьому позивач не заперечує факт розміщення вказаних земельних ділянок під об`єктами нерухомості, які належать йому на праві спільної часткової власності, зокрема, з урахуванням договору про поділ нерухомого майна від 09.10.2013 року (а.с. 17).

В справу подано копію договору оренди землі від 28.09.2009 року між Черкаською міською радою та ТОВ "Нікос", який є колишнім співвласником нерухомого майна із позивачем за адресою вул. ХХ Партз`їзду, 8/1 у м. Черкаси. (а.с. 9).

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що в даний час на повторному вирішенні Господарського суду Черкаської області знаходиться, зокрема, справа № 925/1081/20 за позовом Черкаської міської ради до ТОВ "Круг Будкомплект" про стягнення 2 039 104,54 грн. безпідставно утриманих коштів (в розмірі орендної плати) за користування вказаними земельними ділянками в період 2017-2020 років (за кондикційним зобов`язанням).

При розгляді цієї справи судами було встановлено, що ТОВ «Круг-Будкомплект» і ТОВ «Юніт» на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2012, додаткового договору купівлі-продажу від 16.05.2012 та договору купівлі-продажу від 29.03.2013 придбали у ТОВ «Нікос» частки у праві власності на комплекс будівель і споруд по провулку ХХ Партз`їзду, 8/1, у м. Черкаси і відповідно набули право спільної часткової власності на цей комплекс.

Оскільки ТОВ «Круг-Будкомплект» і ТОВ «Юніт» набули право спільної часткової власності на вказані об`єкти нерухомого майна, які до цього належали на праві власності ТОВ «Нікос» і були розміщені на орендованій ТОВ "Нікос" у Черкаської міської ради землі земельній ділянці, то укладений Черкаською міськрадою з ТОВ «Нікос» договір оренди землі припинився, а відповідно припинилося і зобов`язання ТОВ «Нікос» зі сплати орендної плати за землю за цим договором. В даному випадку за таких обставин ТОВ «Круг-Будкомплект» не перебирає на себе обов`язки орендаря земельної ділянки замість ТОВ «Нікос».

Також при первинному вирішенні спору у справі № 925/1081/20 суди спиралися на обставину, що на час придбання ТОВ «Круг-Будкомплект» і ТОВ «Юніт» у спільну часткову власність об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_2 земельна ділянка, на якій вони були розміщені, не була сформованою у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України. При цьому виникнення спільної часткової власності на нерухоме майно по провулку ХХ Партз`їзду (нині Анатолія Пашкевича), 8/1, у м. Черкаси і подальший поділ його в натурі між відповідачем і ТОВ «Юніт» передбачає поділ і земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, і внаслідок такого поділу повинно відбутися формування нових земельних ділянок у порядку відведення земельних ділянок із земель комунальної власності.

При первісному вирішенні спору у справі № 925/1081/20, у позові про стягнення коштів на користь Черкаської міської ради було відмовлено, оскільки позивач мав надати докази існування земельних ділянок з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070 як об`єктів цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України, реальної можливості передачі позивачем цих земельних ділянок в оренду відповідно до Закону України «Про оренду землі» у зазначений у позові період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Позивачем ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано суду доказів наявності державної реєстрації за ним права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070, а відповідно і можливості реалізації ним права власності на ці земельні ділянки у вказаний в позові період.

При скасуванні рішень судів попередніх інстанцій у справі № 925/1081/20 Верховний Суд послався на постанову Касаційного господарського суду у справі № 922/2060/20 з висновком про те, що правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, міськрада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому за змістом пунктів 1, 3, 7, 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.2013.

Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.

Наведене спростовує висновки судів попередніх інстанцій у справі № 925/1081/20, про те, що право комунальної власності на спірні земельні ділянки в межах населеного пункту виникає з моменту державної реєстрації цього речового права, що позивач мав надати докази існування земельних ділянок з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070, як об`єктів цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України, а відповідно і можливості реалізації ним права власності на ці земельні ділянки у вказаний в позові період.

В спорі у справі № 925/1438/22 позивач свою позицію обґрунтовує тим, що ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державній реєстрації прав, зокрема, підлягають: право власності та речові права на неру хоме майно, похідні від права власності, в тому числі: право користування (сервітут) та право оренди (суборенди) земельної ділянки. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки.

Відповідно до частини першої ст.78 Земельного кодексу України пра во власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками і тому лише державна реєстрація права власності на земельні ділянки створює правові підстави для розпорядження ними її власником, в тому числі і надання їх у користування (оренду).

Земельні ділянки з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070 були зареєстровані лише в ДЗК, без подальшої реєстрації ділянок за Черкаською міською радою на праві комунальної власності у Державному реєстрі речових прав у спірний період стягнення грошових коштів по справі № 925/1081/20 (з 01.08.2017 по 31.07.2020).

Позивач доводить, що лише після первинної реєстрації права комунальної власності на ділянки за Черкаською міською радою, у нього б виникла можливість зареєструвати за собою похідне речове право - право оренди земельних ділянок, якби між сторонами було укладено відповідний договір.

Тому, на думку позивача, винною особою-заявником, яка не забезпечила реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки у Реєстрі речових прав, безумовно є лише Черкаська міська рада.

З матеріалів справи вбачається, що на праві комунальної власності обидві вказані земельні ділянки були зареєстровані за Черкаською міською радою лише 24 січня 2023 року (а.с. 107. 108).

Позивач за позовом у справі № 925/1438/22 просить, зокрема, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області скасувати саме з 01 серпня 2017 року державну реєстрацію земельних ділянок площею 1,4054 га з кадастровим номером :05:028:0069 та площею 5,0097 га з кадастровим номером :05:028:0070, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із закриттям Поземельних книг на них.

При цьому Позивач вказує, що за правилами ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Позивач домагається скасування державної реєстрації обох спірних земельних ділянок у ДЗК з 01.08.2017, що дасть можливість уникнути стягнення коштів за користування землею у незавершеному спорі по справі № 925/1081/20 і вважає саме такий спосіб захисту своїх прав ефективним.

Законом України "Про Державний земельний кадастр" та постановою Кабінету Міністрів України N 1051 від 17.10.2012 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" (далі - Порядок) врегульовані питання формування земельної ділянки.

Згідно вказаного Закону, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки, згідно положень частини 4 вказаної статті Закону, Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

- документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

- поділу чи об`єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно з п. 114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Представник третьої особи, Черкаської міської ради, вказав, що заявлені позовні вимоги нашкодять самому позивачу у випадку їх задоволення. Якщо державна реєстрація вказаних земельних ділянок, на яких в даний час розташовано нерухоме майно позивача, буде скасована, то земельні ділянки припиняють існування як об`єкт цивільних прав в силу ст. 79-1 ЗК України. Це унеможливить надання їх в оренду, як хотів позивач і від своїх намірів у даному питанні він не відмовився.

Третя особа слушно звертає увагу, що відповідно до п2) ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 28 цього ж Закону, рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 вказаного Закону, державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

Отже, з положень ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що не є обов`язковою первинною реєстрацією у Реєстрі речових прав саме реєстрація Черкаською міською радою, як власником землі, земельних ділянок з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070 на праві комунальної власності, що б унеможливлювало реєстрацію похідних речових прав.

Позивач не довів, що він у судовому порядку намагався визнати укладеним договір оренди землі між Черкаською міською радою та ТОВ "Кру-Будкомплект", на підставі якого б домагався реєстрації за собою права оренди і при наявності судового рішення про визнання договору укладеним йому було відмовлено державним реєстратором через відсутність первинної реєстрації в реєстрі права комунальної власності на вказані земельні ділянки.

Стосовно визначення хто може бути особою-заявником для реєстрації речового права на земельну ділянку, то Черкаська міська рада посилається на висновки Верховного Суду в постанові від 05.05.2022 по справі №819/375/18, де зазначено, що скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється у випадку, коли речове право на земельну ділянку не зареєстровано з вини заявника, тобто особи, за заявою якої проводилася державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Тобто підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є наявність вини з боку особи, за заявою якої вносилися відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (п. 35).

Також Верховний Суд у постанові від 27.10.2021 по справі №809/1493/17 зазначив, що обов`язок скасування державної реєстрації земельної ділянки виникає у Державного кадастрового реєстратора, який здійснює таку реєстрацію, за наявності сукупності таких умов:

-з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки минуло не менше одного року;

-у цей період часу речове право на таку земельну ділянку не зареєстровано;

- відсутність реєстрації речових прав на земельну ділянку обумовлена наявністю вини з боку саме заявника, тобто особи, яка звернулась за здійсненням державної реєстрації земельної ділянки і якій за рішенням, зокрема, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Таким чином, заявником у розумінні ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру є особа, за заявою якої проводилася реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі на підставі документації із землеустрою, тобто ТОВ «Круг-Будкомплект».

Суд приходить до висновку, що в даному випадку особою-заявником, з вини якої не було здійснено реєстрацію речового права на земельні ділянки, може вважатися лише сам позивач, ТОВ «Круг-Будкомплект».

У справі відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності (а.с. 147), оскільки 29.11.2016 у ДЗК зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами :05:028:0069 та :05:028:0070; один рік від цієї дати спливає 30.11.2017 для вжиття кадастровим реєстром дій по скасуванню реєстрації земельних ділянок. З позовом ТОВ "Круг-Будкомплект" звернувся

лише 29.12.2022, тобто з пропуском строку позовної давності.

З даного питання судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, якщо судом не буде встановлено порушеного права, то у позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог та за відсутністю порушеного права, а не через пропуск строку позовної давності.

Суд вже визначився, що особою-заявником у розумінні норми ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та Порядку ведення Державного земельного кадастру, з вини якої протягом року не було зареєстровано речове право на земельну ділянку і її державна реєстрація має бути скасована, є сам позивач ТОВ "Круг-Будкомплект".

При вирішенні спору слід врахувати мету заявлення позову у даній справі.

Позивач вважає свої права порушеними, оскільки земельні ділянки в оренду йому так і не дали.

При цьому Позивач домагається скасування державної реєстрації обох земельних ділянок, на яких в даний час розташовуються його об`єкти нерухомого майна, щоб унеможливити стягнення з нього коштів за користування земельними ділянками у справі № 925/1081/20, бо земельні ділянки припинять своє існування як об`єкти речових прав.

Згідно ч.1, ст.206 Земельного кодексу України: «Використання землі в Україні є платним».

Відповідно до пп.14.1.147 Податкового кодексу України: «Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Плата за землю належить до складу місцевих податків, що встановлюються місцевими радами та зараховуються до місцевих бюджетів (ст.ст.10, 265 та 284 ПК України).

За правилами ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспо рювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або май нового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припи нення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші спо соби відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держав yої влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити ци вільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивач вказав, що оскільки частиною 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачена можливість скасування державної реєстрації земельної ділянки безпосередньо за рішенням суду, то це дає підстави для висновку про можливість захисту порушеного права у обраний позивачем спосіб.

На переконання позивача, саме неправомірна бездіяльність відповідача щодо невико нання приписів статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр та пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (про скасування державної реєстрації земельних ділянок у зв`язку з тим, що протягом одного року з дня здійснення їх державної реєстрації речове право на них не було зареєстроване), призвела до виникнення кондикційних відносин між Черкаською міською радою та позивачем і, як результат, пред`явлення Черкаською міською радою до позивача позову про стягнення безпідставно утриманих коштів (орієнтовної орендної плати) за період з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2020 року.

За результатами вирішення спору суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірність позовних вимог, наявності у нього порушеного права у виниклих правовідносинах.

Мета заявленого позивачем позову у вигляді уникнення стягнення з нього коштів за користування земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок для їх припинення як об`єктів майнових прав, є неправомірною. Суд при цьому керується тим, що згідно чинного законодавства користування землею в Україні є платним, а позивач намагається створити правове підґрунтя для штучного звільнення свого товариства від цього обов`язку.

Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді скасування державної реєстрації земельних ділянок безумовно призведе до порушення прав Черкаської міської ради, як власника земельних ділянок, на яких розміщуються належні позивачу об`єкти нерухомого майна, тому в даному випадку позивач порушує положення ст. 13 ЦК України.

Суд вважає, що за таких обставин не можуть вважатися порушеними права позивача, метою яких є виключно уникнення виконання власних зобов`язань по платі за землю всупереч правам та інтересам Черкаської міської ради. Такі права позивача захищатися судом не можуть.

У позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя Н.М. Спаських