ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. Справа №914/2329/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича б/н від 23.02.2023

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2022, суддя: Мазовіта А.Б., м. Львів, повний рішення складено та підписано 23.12.2022

за позовом Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області, м. Городок, Львівська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича, с. Гаї, Львівська область

про стягнення 24 288,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

26.09.2022 року Перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області до Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича про стягнення 24 288,48 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2019 посадові особи відділу Управління Укртрансбезпеки у Львівській області на 53 км автодороги Н-17 провели габаритно-ваговий контроль автомобіля марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного на праві власності відповідачу. Проведена перевірка встановила перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, про що складені акт та довідка. За даними вказаних вище документів 24.09.2019 проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №234/041 та нарахована плата за проїзд у сумі 909,00 Євро. Оскільки відповідач добровільно не сплатив вказану суму, прокурор звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача плати за проїзд великоваговим транспортом автомобільними дорогами загального користування у сумі 24 288,48 грн., що еквівалентно 909 Євро.

Порушення інтересів держави прокурор обґрунтовує ненадходженням до спеціального фонду Державного бюджету України коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування. Підставою для представництва інтересів держави шляхом подання цього позову, є невнесення відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, що призвело до заподіяння шкоди інтересам держави, при тому, що уповноваженими органами, своєчасно не вжито жодних заходів щодо звернення до суду із позовом про їх стягнення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.12.2022 року у справі №914/2329/22 (суддя А.Б. Мазовіта) позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича 24 288,48 грн. плати на користь Державного бюджету України. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з того, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових та габаритних параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Львівській області діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням його вимог, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ФОП Аветісян С.А. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним та необгрунтованим. Зокрема зазначає, що згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Водночас, ФОП Аветісян С.А. не був перевізником 24.09.2019 року, оскільки згідно з договором позички №l-UJT-24/06-19 від 24.06.2019 року вказаний ТЗ був переданий у користування ТзОВ «Шляховик-Т». Водій ОСОБА_1 не був працівником відповідача та ніколи не отримував від нього доручень на перевезення вантажів. Наголошує, що у разі покладення відповідальності не на перевізника, а на власника транспортного засобу, то ним є не ФОП Аветісян С.А., а ОСОБА_2 як фізична особа і тоді даний спір не належить до юрисдикції господарського суду.

Скаржник стверджує, що матеріали даної справи не містять будь-яких доказів на джерело відомостей про маршрут транспортного засобу та його протяжність. Автомобіль Volvo FM400. р.н. НОМЕР_2 24.09.2019 року з вантажем, щодо якого було встановлено перевищення нормативних вагових параметрів не міг пройти весь маршрут до м.Червоноград, оскільки був зупинений працівниками Укртрансбезпеки та у відповідності до п. 21 Порядку № 879 не міг продовжити рух до усунення порушень.

Відтак, на переконання скаржника розрахунок плати за перевищення вагових параметрів мав бути проведений за фактично пройдений відрізок маршруту (до пункту вагового контролю), а не за весь запланований маршрут. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2022 у справі № 914/2329/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, викладені у ній вимоги не відповідають діючому законодавству та фактичним обставинам справи, а рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Зокрема, звертає увагу, що власником автомобіля марки Volvo FH 400, номерний знак НОМЕР_1 , є саме відповідач ОСОБА_2 , та дата першої реєстрації даного транспортного засобу є 21.11.2018, тобто час до 24.09.2019, коли було виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, водій транспортного засобу, який 24.09.2019 керував автомобілем марки Volvo FH 400, номерний знак НОМЕР_1 , під час рейдової перевірки, ознайомившись із документами стосовно перевищення транспортним засобом, яким він керував, вагових обмежень, жодних зауважень щодо визначення відповідача автомобільним перевізником не висловив, тобто погодився із тим, що перевізником вантажу був саме Аветісян С.А.

Також, 19.11.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області винесено постанови № 163143 та № 163142 про застосування адміністративно-господарського штрафу щодо суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича. Зазначені постанови не оскаржувалися ні до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю, ні в судовому порядку, а тому презюмується, що відповідач визнав себе автомобільним перевізником на момент проведення перевірки 24.09.2019. До того ж, згідно відомостей, що наявні у Відділі державного нагляду (контролю) у Львівській області, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 163143 та № 163142 від 19.11.2019 оплачені відповідачем у встановленому законодавством порядку.

Прокурор зазначає, що габаритно-ваговий контроль 24.09.2019 здійснювався двома посадовими особами у відповідності до Порядку № 1567 без залучення працівників Національної поліції України. З огляду на зазначене, затримання транспортного засобу відповідача не могло бути реалізоване при проведенні габаритно-вагового контролю і тому транспортний засіб продовжив свій маршрут Радивилів-Червоноград. А отже, відрізок пройденої відстані прорахований правильно та у відповідності до Порядку № 879. Просить апеляційну скаргу ФОП Аветісяна С.А. залишити без задоволення.

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/2329/22 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2022 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони у справі обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання на їх електронні адреси ухвали Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року у справі № 914/2329/22.

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ФОП Аветісяна С.А. на судове рішення у справі №914/2329/22, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

23.09.2019 посадовим особам Управління Уктрансбезпеки у Львівській області видано направлення для проведення рейдової перевірки №009312 щодо додержання автомобільними перевізниками вимог Законів України «Про автомобільний транспорт», інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень, зокрема на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк, з 23.09.2019 до 29.09.2019.

На підставі графіку проведення рейдових перевірок, затвердженого в установленому порядку Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Львівській області у період з 23.09.2019 по 29.09.2019 здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

24.09.2019 на 53 км автодороги Н-17 Львів-Радехів-Луцьк посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 та який належить відповідачу фізичній особі підприємцю Аветісяну Савелу Аветіковичу, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено перевищення нормативних вагових параметрів.

Так, перевіркою встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням нормативних габаритно-вагових обмежень, а саме: загальна маса навантаження становить 41,57 т, при нормі 40 т. Маршрут руху транспортного засобу - м. Радивилів - м. Червоноград, 90 км. Результати перевірки оформлено актом від 24.09.2019 №0014922 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Також посадовими особами позивача 24.09.2019 складено акт №184488 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. За результатами перевірки встановлено перевищення автомобілем нормативно допустимої повної маси транспортного засобу.

Того ж дня, 24.09.2019, посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, що проводила габаритно-ваговий контроль, складено довідку №0007922 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

До акта №0014522 від 24.09.2019 посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, що проводила габаритно-ваговий контроль, додано розрахунок №234/041 від 24.09.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з яким визначена сума до сплати 909 Євро. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули з урахуванням норм пункт 311 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Управління Укртрансбезпеки у Львівській області скеровувало на адресу відповідача лист-повідомлення від 03.08.2022 за вих. №23118/5.2/24-22 з проханням оплатити наявну заборгованість із сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів у розмірі 909 Євро. Проте, відповідачем не здійснено плати за проїзд великогабаритних та/або великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 909 Євро, що еквівалентно 24 288,48 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт».

За приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

За приписами частин 1, 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил №1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) ? В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Пунктом 31 Порядку №879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 311 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10% - у подвійному розмірі; на 10 - 40% - у потрійному розмірі; більше як на 40% - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом - автомобілем марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу.

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком №879 документи, зокрема, акт №0014922 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт №184488, довідку №0007922 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунок №234/041 від 24.09.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 909 Євро, що еквівалентно 24 288,48 грн., які були складені працівниками Укртрансбезпеки у Львівській області 24.09.2019 у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та габаритних параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Пунктами 37, 41 Порядку №879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває у його власності, а також показників, наведених у розрахунку плати. Водій, який керував транспортним засобом, в актах не надав жодних пояснень, що вказує на те, що він погодився із фактом порушення та показниками, наведеними у розрахунку плати. Відповідачем не надано також доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Відповідачем також не доведено, що після проведеної перевірки ним було вжито заходи на усунення виявлених порушень чи припинено подальший рух транспортного засобу, вагові показники якого не відповідають встановленим нормативам, до пункту призначення згідно товаросупровідних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 225 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Колегія суддів зауважує, що зміст і призначення закріпленої у Порядку №879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Щодо тверджень скаржника, про те що ФОП Аветісян С.А. не був перевізником 24.09.2019 року, оскільки згідно з договором позички №l-UJT-24/06-19 від 24.06.2019 року автомобіль марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 був переданий у користування ТзОВ «Шляховик-Т». Водій ОСОБА_1 не був працівником відповідача та ніколи не отримував від нього доручень на перевезення вантажів, колегія суддів враховує наступне.

Згідно абз. 1 п. 27 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір», який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Водночас, як зазначалося судом вище, абз. 1 п. 28 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно п. 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до п. 40 Порядку №879 відповідальність за збитки, завдані власникові великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу чи вантажу, а також третім особам у зв`язку із забороною руху внаслідок невідповідності фактичної ваги вантажу даним, зазначеним у товарно-транспортній документації, несе вантажовідправник.

Разом з тим, під час оформлення 24.09.2019 документів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, уповноваженими представниками позивача не було встановлено факту, що перевізником виступає інша, відмінна від відповідача особа. Відповідно, такі обставини не були відображені у складених представниками позивача документах.

Водночас, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами того факту, що станом на 24.09.2019 він був власником транспортного засобу марки VOLVO FH400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не спростовано факт перевищення вищевказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів, що зафіксовано актом №184488 від 24.09.2019.

Крім того, водій транспортного засобу, який 24.09.2019 керував автомобілем марки Volvo FH 400, номерний знак НОМЕР_1 , під час рейдової перевірки, ознайомившись із документами стосовно перевищення транспортним засобом, яким він керував, вагових обмежень, жодних зауважень щодо визначення відповідача автомобільним перевізником не висловив, тобто погодився із тим, що перевізником вантажу був саме ОСОБА_2 .

Акт №0014922 від 24.09.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт №184488 від 24.09.2019, довідка №0007922 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.09.2019, розрахунок №234/041 від 24.09.2019 не визнані недійсними та є чинними.

Отже, саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдав шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Разом з тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, відповідач як власник транспортного засобу не позбавлений права регресу у відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України до особи, яка на його думку є винною у перевищенні транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Не беруться судом апеляційної інстанції до уваги також доводи скаржника щодо необгрунтованого визначення позивачем маршруту та його протяжності, оскільки належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що маршрут та його протяжність, які зазначені позивачем у документах, що складені за фактом виявлення перевищення нормативних вагових параметрів, були іншими, а також те, що ним після виявлення факту перевищення нормативних вагових параметрів було приведено такі до нормативних, та надалі рух транспортного засобу по маршруту здійснювався з дотриманням нормативних вагових параметрів, не здійснювався взагалі чи здійснювався після отримання відповідного дозволу.

Отже, при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових та габаритних параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Львівській області діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням його вимог.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права та фактичних обставин даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача 24 288,48 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 15.12.2022 року у справі № 914/2329/22.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Аветісяна Самвела Аветіковича б/н від 23.02.2023 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2022 року у справі № 914/2329/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.