ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 906/43/22 (906/458/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Васьковського О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" - Козирицький Андрій Сергійович, особисто

боржник (відповідач 1) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун",

відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД",

представник відповідача-2 - Парчевський В.Ю., адвокат, ордер № 1028785 від 21.01.2023

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД"

на рішення Господарського суду Житомирської області

від 20.10.2022

у складі судді: Гнисюка С.Д.,

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 10.01.2023

у складі колегії суддів: Павлюк Г.І. (головуючий), Саврій В.А., Миханюк М.В.,

у справі за заявою

розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу

у межах справи № 906/43/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Східгазенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2022, зокрема, відкрито провадження у справі № 906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (далі - ТОВ "Овруч Стоун", боржник, відповідач 1);

призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (далі - арбітражний керуючий, розпорядник майна Козирицький А.С.) за його згодою;

оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі № 906/43/22 про банкрутство ТОВ "Овруч Стоун" ().

2. 04.07.2022 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява від розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

2.1. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, розпорядник майна боржника зазначає про те, що в період з 2018 року по 2020 рік між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) укладено ряд договорів купівлі-продажу, які мають ознаки фіктивності, оскільки їх було укладено між заінтересованими між собою особами із бажанням настання інших правових наслідків, ніж передбачені Договором; керівником ТОВ "Овруч Стоун" було перевищено свої повноваження під час укладення договорів купівлі-продажу, оскільки існують певні обмеження щодо укладання такого виду договорів відповідно до вимог Статуту ТОВ "Овруч Стоун".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням від 20.10.2022 Господарський суд Житомирської області заяву розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 задовольнив частково;

визнав недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020, укладений між ТОВ "ОВРУЧ СТОУН" () та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" ();

визнав недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу № ОС-00023 від 29.05.2020, укладений між ТОВ "Овруч Стоун" () та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" ();

в решті вимог відмовив;

стягнув з ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" () на користь арбітражного керуючого Козирицького А.С. 2 481,00 грн. судового збору;

стягнув з ТОВ "Овруч Стоун" () на користь арбітражного керуючого Козирицького А.С. 2 481,00 грн. судового збору.

3.1. Суд першої інстанції, надаючи оцінку оскаржуваним договорам, встановив таке:

- в період з 28.12.2018 по 29.12.2018 між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було укладено 4 Договори купівлі-продажу щебня;

- в період 14.01.2019 - 21.01.2019 року між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було укладено 9 Договорів купівлі-продажу щебня;

- предметом усіх договорів є купівля-продаж щебню;

- Договори купівлі-продажу були укладені у досить короткий термін між собою (28.12.2018, 29.12.2018 - 3 договори; 14.01.2019 - 2 договори, 15.01.2019 - 2 договори, 16.01.2019 - 2 договори, 17.01.2019 - 2 договори, 21.01.2019).

- жоден із договорів на момент їх укладення не перевищував встановленої граничної суми (500 000,00грн),

- договори містять у собі склад одного правочину, адже усі договори мають однакові сторони та істотні умови, є ідентичними за своїм змістом та укладені майже одночасно, що виключає неможливість укладення одного/двох договору/ів.

3.2. З огляду на встановлені обставини місцевий суд дійшов висновку, що замість 13 укладених договорів сторони могли укласти один договір, так як предмет договорів один і той самий. При цьому, враховуючи зміст спірних договорів, суд дійшов висновку, що кожен із спірних правочинів є значним в силу частини четвертої статті Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а сторони цих правочинів незаконно та всупереч інтересам боржника поділили значний правочин на дрібні правочини, оскільки могли укласти один значний правочин замість кількох дрібних.

3.3. Місцевий суд зазначив, що ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", ознайомившись зі статутом ТОВ "Овруч Стоун", знало про наявність обмежень щодо повноважень керівника на укладення значних правочинів. При цьому суду не надано рішення наглядової ради ТОВ "Овруч Стоун" про надання дозволу директору на укладення з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" договорів купівлі-продажу щебня на суму, що перевищує 500 000,00 грн.

3.4. Відтак, суд дійшов висновку, що дії директора можна кваліфікувати як недобросовісні та нерозумні, і як наслідок такі що тягнуть за собою визнання недійсними укладених правочинів, а Договори купівлі-продажу № 181КП/2018 від 28.12.2018, №183КП/2018 від 29.12.2018, №184КП/2018 від 29.12.2018, №185КП/2018 від 29.12.2018, №08КП/2019 від 14.01.2019, №21КП/2019 від 14.01.2019, № 25КП/2019 від 15.01.2019, №26КП/2019 від 15.01.2019, №28КП/2019 від 16.01.2019, № 29КП/2019 від 16.01.2019,№36КП/2019 від 17.01.2019, № 44КП/2019 від 17.01.2019, №48КП/2019 від 21.01.2019 є такими, які підписані керівником з перевищенням повноважень.

3.5. Оцінюючи доводи заявника про те, що договір укладено між заінтересованими особами, суд зазначив, що на обґрунтування наявності пов`язаності ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" через одного й того самого кінцевого бенефіціарного власника суду розпорядником майна надано Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22, № 46, № 39, № 60, № 99, № 3, № 54, № 38, № 91, № 92, № 51, № 98, № 56, № 4, № 21, № 7, № 2, № 36. При цьому, надаючи оцінку зазначеним доказам, суд дійшов висновку, що оскаржувані договори укладено із заінтересованою особою, так як під час укладання цих Договорів фізична особа ОСОБА_1 був одночасно кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД", тобто оскаржувані договори укладено між юридичною особою та боржником, які перебувають під контролем третьої особи.

3.6. Суд зазначив, що укладення оспорюваних договорів мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості ТОВ "Овруч Стоун", що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог.

3.7. Заперечення ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" про те, що у випадку визнання оспорюваних Договорів недійсними, ТОВ "Овруч Стоун" все одно буде змушене повернути ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" грошові кошти, отримані за договорами, а також про те, що розпорядник майна проігнорував Кредитний договір № КК2021-0164 від 06.09.2021, укладений в підозрілий період (за п`ять місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Овруч Стоун"), суд не прийняв, оскільки такі заперечення не стосуються предмету спору у цій справі.

3.8. З огляду на встановлені обставини пропуску розпорядником майна позовної давності та з урахуванням частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, суд зазначив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому в частині визнання недійсними Договорів купівлі-продажу № 181КП/2018 від 28.12.2018; № 183КП/2018 від 29.12.2018; № 184КП/2018 від 29.12.2018; № 185КП/2018 від 29.12.2018; № 08КП/2019 від 14.01.2019; № 21КП/2019 від 14.01.2019; № 25КП/2019 від 15.01.2019; № 26КП/2019 від 15.01.2019; № 28КП/2019 від 16.01.2019; № 29КП/2019 від 16.01.2019; № 36КП/2019 від 17.01.2019; № 44КП/2019 від 17.01.2019; № 48КП/2019 від 21.01.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

3.9. Разом з тим в частині визнання недійсними Договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020 та № ОС-00023 від 29.05.2020 суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. Постановою від 10.01.2023 Північно-західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі №906/43/22 (906/458/22) - без змін.

4.1. Апеляційний господарський суд, з огляду на встановлені обставини, погодився з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання договорів недійсними (укладено із заінтересованою особою; при укладанні договорів за період з 28.12.2018 по 21.01.2019 директором перевищено повноваження).

4.2. Також апеляційний господарський суд зазначив, що не заслуговує на увагу позиція скаржника про те, що розпорядником майна, який не є стороною спірного договору, не доведено належними засобами доказування у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку порушення його прав та законних інтересів спірним договором. Суд зазначив, що відповідно до частини третьої статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) розпорядник майна зобов`язаний, зокрема, вживати заходів для захисту майна боржника, а згідно з частиною дев`ятою статті 44 КУзПБ розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у томі числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

4.3. Апеляційний суд, з урахуванням поданої ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" заяви про застосування до вимог заяви наслідків спливу строку позовної давності, а також з урахуванням того, що Заява розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу надійшла до суду першої інстанції 04.07.2022 (з пропущенням трирічного строку), зазначив про обґрунтованість висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у позові в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 181КП/2018 від 28.12.2018; № 183КП/2018 від 29.12.2018; № 184КП/2018 від 29.12.2018; № 185КП/2018 від 29.12.2018; № 08КП/2019 від 14.01.2019; № 21КП/2019 від 14.01.2019; № 25КП/2019 від 15.01.2019; № 26КП/2019 від 15.01.2019; № 28КП/2019 від 16.01.2019; № 29КП/2019 від 16.01.2019; №3 6КП/2019 від 17.01.2019; № 44КП/2019 від 17.01.2019; № 48КП/2019 від 21.01.2019.

4.4. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення заяви розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020, № ОС-00023 від 29.05.2020.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОУ СУДІ

5. ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" 06.02.2023 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.202 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 у справі № 906/43/22 (906/458/22) Господарського суду Житомирської області.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 906/43/22 (906/458/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023.

7. Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2023 витребувано матеріали справи №906/43/22 (906/458/22), відкладено вирішення питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.202 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 до надходження матеріалів справи № 906/43/22 (906/458/22) до Верховного Суду.

8. Ухвалою від 06.04.2023 Верховний Суд задоволено клопотання ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження;

поновив ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" строк на касаційне оскарження;

відкрив касаційне провадження у справі № 906/43/22 (906/458/22) за касаційною скаргою ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.202 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023;

повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.202 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 відбудеться 09.05.2023 о 11:15

9. Від розпорядника майна Козирицького А.С. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій арбітражний керуючий просив відмовити в задоволенні касаційної скарги ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на оскаржувані судові рішення, рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 у справі № 906/43/22 (906/458/22) залишити в силі

10. В судовому засіданні 09.05.2023 розпорядник майна Козирицького А.С. та уповноважений представник ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" надали свої пояснення щодо касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень.

З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338-р "Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації" (зі змінами), Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (від 07.02.2023 № 2915-IX), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № 906/43/22 (906/458/22) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД")

11. Скаржник (з посиланням на висновки, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, від 17.06.2021 у справі № 761/12692/17, постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі №21/896/2011 (913/45/20), від 12.01.2021 у справі № 910/15804/19, від 12.01.2022 у справі № 905/814/20, від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18) зазначив, що суди попередніх інстанцій, в порушення вимог частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наведених висновків Верховного Суду не врахували. При цьому, встановивши, що Договори укладено боржником із заінтересованою особою, на думку скаржника, суди дійшли помилкового висновку, що укладання оспорюваних Договорів мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості ТОВ "Овруч Стоун", що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог, що в свою чергу завдає таким кредиторам збитків.

11.1. Скаржник доводив, що поза увагою суду залишилось те, що:

- оспорювані Договори є первинними по відношенню до кредиторських вимогу справі про банкрутство;

- внаслідок укладання договорів боржник отримав грошові кошти в загальному розмірі 44 346 890,38 грн.;

- договори не спрямовані на завдання шкоди кредиторам; суд не надав оцінки дійсним мотивам, через які боржником вчинено оспорювані правочини, добросовісність цих мотивів в контексті наявності підстав для їх недійсності визначених в статті 42 КУзПБ, за змістом якої правочини можуть бути визнані недійсними, якщо вони завдали збитки боржнику або кредиторам.

- не були встановлені обов`язкові елементи юридичного складу недійсності договорів, передбачені статтею 42 КУзПБ, а саме спричинення збитків боржнику або кредитору та прийняття боржником на себе зобов`язання, яке призвело до банкрутства;

- розпорядником майна, який не є стороною спірних Договорів, не доведено належними засобами доказування у встановленому ГПК України порядку порушення його прав і законних інтересів спірними Договорами, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у задоволені заяви;

- статтею 42 КУзПБ передбачено не лише підстави для визнання правочинів недійсними, але й наслідки недійсності таких правочинів, тобто, боржник не звільняється від обов`язку повернення скаржнику грошових коштів, отриманих за цими договорами;

- Кредитний договір № KK2021-0164 від 06.09.2021, укладений між ПАТ "БАНК ВОСТОК" та боржником ТОВ "Овруч Стоун", за яким ТОВ "Овруч Стоун" отримало від банка кредит у розмірі 40 000 000 грн. з процентною ставкою 10% річних та віддало в заставу та іпотеку все належне йому рухоме та нерухоме майно, вартість якого більше ніж в 5 разів перевищує розмір кредиту.

- виключення скаржника з конкурсних кредиторів, які мають можливість впливати на прийняття рішень у процедурі банкротства, створить переваги іншим кредиторам (ТОВ "Східгазенерго", ТОВ "Українська металургійна компанія", ТОВ "Ді Сі ЕЙЧ ЛОГІСТИКА"), кінцевим бенефіціарним власником із боржником є Ярославський О.В.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

12. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

14. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 11 - 11.1. описової частини цієї постанови.

15.1. При цьому колегія суддів враховує, що суди попередніх інстанцій задовольнили заяву розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 лише в частині визнання недійсними Договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020 та № ОС-00023 від 29.05.2020, а в іншій частині (щодо визнання недійсними Договорів купівлі-продажу № 181КП/2018 від 28.12.2018; № 183КП/2018 від 29.12.2018; № 184КП/2018 від 29.12.2018; № 185КП/2018 від 29.12.2018; № 08КП/2019 від 14.01.2019; № 21КП/2019 від 14.01.2019; № 25КП/2019 від 15.01.2019; № 26КП/2019 від 15.01.2019; № 28КП/2019 від 16.01.2019; № 29КП/2019 від 16.01.2019; № 36КП/2019 від 17.01.2019; № 44КП/2019 від 17.01.2019; № 48КП/2019 від 21.01.2019) суд відмовив у позові.

15.2. Відтак, з урахуванням положень статті 300 ГПК України, Верховний Суд переглядає оскаржувані рішення лише в частині визнання недійсними Договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020; № ОС-00023 від 29.05.2020.

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

16. Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені за результатами розгляду заяви розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-30/1027 від 30.06.2022 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, в частині визнання недійсним Договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020 та № ОС-00023 від 29.05.2020.

Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішень судів попередніх інстанцій положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.

17. Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

18. Згідно частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

19. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

20. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

21. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 Господарського кодексу України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

22. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що зокрема підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20.

23. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

24. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

25. Стаття 42 КУзПБ визначає спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство. Вказана норма направлена на захист прав та інтересів кредиторів та створює умови для максимально можливого задоволення грошових вимог за рахунок майна боржника. Правочини боржника, які зменшують його власні активи, підлягають оцінці на предмет наявності в діях боржника ознак приховування/виведення майна боржника. Такі дії, як правило, спрямовані на шкоду правам та інтересам кредиторів, оскільки позбавляють їх можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржника.

25.1. Відповідно до частини другої та третьої статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

25.2. Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.

26. Колегія суддів також враховує, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

27. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

28. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Подібна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

Щодо суті касаційної скарги

29. Як зазначено вище, арбітражним керуючим подано заяву № 02-30/1027 від 30.06.2022 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, в частині визнання недійсним Договорів купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020 та № ОС-00023 від 29.05.2020 з підстав, передбачених статтею 42 КУзПБ та статтею 215 ЦК України.

30. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними та частково задовольнив заяву розпорядника майна боржника.

31. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.03.2020 між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 69КП/2020, згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. При цьому загальна сума поставки по цьому договору становить 63 000 000 грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

32. Також судами встановлено, що 29.05.2020 між ТОВ Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № ОС-00023, згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. При цьому загальна сума поставки по даному договору становить 30 000 000 грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

33. Водночас судами встановлено, що Протоколом № 74 загальних зборів учасників ТОВ "Овруч Стоун" від 12.03.2020 затверджено нову редакцію статуту підприємства, відповідно до п.9.7 статті 9 якого директор товариства укладає правочини, договори, контракти, у тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 100 000,00 грн. Укладення правочинів, договорів, контрактів, в тому числі зовнішньоекономічних на суму, що перевищує 100 000,00 грн. здійснюється директором за рішенням загальних зборів учасників.

34. Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ "Овруч Стоун" № 69 від 24.01.2020 було надано згоду ТОВ "Овруч Стоун" на укладення із ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" будь-яких правочинів у разі, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину (правочинів), перевищує 50 відсотків вартості чистих активів ТОВ "Овруч Стоун" станом на кінець попереднього кварталу.

35. Рішенням учасника ТОВ "Овруч Стоун" № 69 від 24.01.2020, єдиний учасник ТОВ "Овруч Стоун" зняв будь-які обмеження щодо суми договорів, які може укладати директор товариства з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД".

Тобто, Договори купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020 та № ОС-00023 від 29.05.2020, які були укладені після винесення відповідного рішення єдиного учасника ТОВ "Овруч Стоун" № 69 від 24.01.2020, були укладені з урахуванням відсутності обмежень щодо укладення правочинів представником (директором) товариства, а директор ТОВ "Овруч Стоун", укладаючи зазначені договори, діяв на підставі статуту підприємства без відповідного рішення загальних зборів учасників.

36. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи та встановлено місцевим судом, розпорядником майна окрім зазначення такої підстави для визнання договору недійсним як перевищення повноважень керівником під час укладання договорів також було зазначено, що їх було укладено між заінтересованими особами.

37. Як встановлено судами попередніх інстанції, зокрема, на обґрунтування наявності пов`язаності ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" через одного й того самого кінцевого бенефіціарного власника розпорядником майна надано суду пояснення і докази, які долучені до матеріалів справи № 906/43/22, а саме:

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 21, з якого вбачається, що станом на 18.03.2020 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через ТОВ "Поліхім";

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 7, з якого вбачається, що станом на 18.03.2020 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" ();

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2, з якого вбачається, що станом на 29.05.2020 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через ТОВ "Поліхім";

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 36, з якого вбачається, що станом на 29.05.2020 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" ().

38. За приписами статті 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

38.1. Якщо правочини у підозрілий період вчиняються із заінтересованими особами, повинна діяти ще одна правова презумпція, оскільки заінтересована особа знає про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину. Ця презумпція стосується осіб, передбачених у статті 1 КУзПБ, де визначено коло заінтересованих осіб, а дія такої презумпції повинна накладати тягар доказування і на заінтересовану особу.

39. Згідно статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

40. Відповідно до наведеного у Податковому кодексі України визначення терміну "пов`язані особи" - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п.14.1.159 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

41. У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься визначення поняття контролю, як вирішального впливу однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання.

Отже, з огляду на зазначене та наявне у законодавстві тлумачення понять "заінтересовані особи" та "пов`язані особи", суди дійшли правильного висновку, що спірні правочини укладено із заінтересованою особою, оскільки на час укладення цих договорів ОСОБА_1 , хоч і опосередковано (через третіх осіб), однак був одночасно кінцевим бенефіціарним власником як ТОВ "Овруч Стоун", так і ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД", відтак, міг впливати як на встановлення/усунення обмежень щодо вчинення значних правочинів, так і щодо укладення правочинів, які порушують права та законні інтереси інших кредиторів боржника. Тобто спірні правочини укладено з юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, що є однією з підстав для визнання договорів недійсними на підставі частини другої статті 42 КУзПБ.

42. Враховуючи наведені обставини та висновки суду касаційної інстанції, аргументи касаційної скарги, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника, викладені у пункті 11 описової частини цієї постанови, оскільки скаржником не спростовано встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо укладення спірних договорів між заінтересованими особами в порядку, передбаченому положенням статей 74, 76 - 77 ГПК України під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій.

43. Сукупність встановлених у цій справі обставин щодо укладення спірних правочинів у так званий "підозрілий період" (в межах 3 років до порушення провадження у справі про банкрутство), пов`язаності сторін оспорюваних правочинів через спільного бенефіціарного власника та збільшення кредиторської заборгованості боржника, що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, підтверджує висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання договорів недійсними на підставі статті 42 КУзПБ.

44. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

44.1. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

44.2. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами касаційного провадження

45. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

46. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

47. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Щодо судових витрат

48. З огляду на положення статті 129 ГПК України та залишення касаційної скарги ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" без задоволення, понесені у зв`язку з касаційним переглядом справи судові витрати покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі № 906/43/22 (906/458/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

О.В.Васьковський