ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1664/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання: І.С. Мисько,

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Т.О. Наумова

від позивача: Д.В. Подорян

від відповідача: А.С. Мороз

від третіх осіб: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 (суддя Д.О Бездоля, м.Одеса, повний текст складено 23.01.2023) про закриття провадження

у справі № 916/1664/22

за позовом керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до відповідача: Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1)Херсонської міської ради Херсонської області

2)державного реєстратора виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріда Анваровича

про скасування рішення державного реєстратора та витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Херсонської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України (надалі також - Товариство «Знання» України), в якій просив:

-скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.08.2019 №48153188 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташованою за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з одночасним припиненням права власності за Всеукраїнською громадською організацією Товариство «Знання» України (), яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №32739939 від 23.07.2019;

-витребувати від Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України () нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташованою за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що проведення державної реєстрації права приватної власності за відповідачем на вищевказану нежитлову будівлю є незаконним та таким, що порушує інтереси держави, оскільки спірне нерухоме майно є державною власністю.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 залучено Херсонську міську раду Херсонської області та державного реєстратора виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріда Анваровича до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 у справі №916/1664/22 закрито провадження у справі. Повернуто Херсонській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 176073,08 грн судового збору.

Прийнявши до уваги, що станом на час розгляду справи відповідач не є власником спірного майна, оскільки реєстраційна дія, проведена на підставі спірного рішення державного реєстратора, не є актуальною та в Реєстр внесено запис про припинення права власності відповідача на спірний об`єкт, а також з огляду на пояснення учасників справи про відсутність між ними у спірних правовідносинах неврегульованих питань, суд першої інстанції дійшов висновку, що наразі предмет спору у цій справі відсутній. Врахувавши, що предмет спору у цій справі перестав існувати після відкриття провадження у справі, суд закрив провадження у справі № 916/1664/22 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України та повернув Херсонській обласній прокуратурі за її клопотанням судовий збір за подання позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою суду, керівник Херсонської обласної прокуратури звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 у даній справі скасувати в частині закриття провадження за вимогою про витребування від відповідача нежитлової будівлі Планетарію та Кінолекторію на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із скасуванням під час розгляду справи права власності за відповідачем, прокурор погодився із закриттям провадження у частині позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію з одночасним припиненням права власності за громадською організацією.

Однак, закриваючи провадження у справі у зв`язку із скасуванням права власності за громадською організацією, судом не вирішено самостійної вимоги прокурора про витребування майна із чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим, на переконання скаржника, суд фактично ототожнив поняття витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.

Прокурор зазначив, що самостійне скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем під час розгляду справи не вирішило спір про право, оскільки не є підставою для реєстрації за державою в особі Кабінету Міністрів України права власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

08.02.2023 скаржником через скриньку суду подано супровідний лист (вх.№270/23/Д1), до якого додано докази сплати судового збору, а саме, платіжне доручення № 146 від 03.02.2023 на суму 2684,00 грн.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1664/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 13.02.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 у справі № 916/1664/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1664/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

17.02.2023 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 у справі № 916/1664/22 залишено без руху з підстав відсутності належних доказів надсилання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

В межах встановленою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 строку від Херсонської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№270/23/Д2 від 01.03.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 про закриття провадження у справі №916/1664/22. Встановлено учасникам справи строк до 22.03.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Призначено розгляд апеляційної скарги на 04.04.2023 об 11:00 год. Постановлено розмістити на офіційному веб-сайті судової влади України відповідну інформацію про дату, час та місце проведення судового засідання.

21.03.2023 Всеукраїнською громадською організацією Товариство «Знання» України за допомогою засобів поштового зв`язку надіслано відзив на апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 (вх.№270/23/Д3 від 24.03.203).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги прокурора відповідач зазначив, що закриття провадження у справі судом здійснено з огляду на єдність процесуальної позиції як прокурора, так і відповідача в судовому засіданні 17.01.2023 у зв`язку з добровільною відмовою Товариства «Знання» України від права власності та відсутністю його у володінні відповідача.

При цьому відповідач зазначив, що він добровільно в порядку статей 346, 347 Господарського процесуального кодексу України відмовився від права власності на вказане у позові майно, надав суду докази відмови від права власності (нотаріально посвідчену заяву Товариства «Знання» України про відмову від права власності), докази припинення права власності в Державному реєстрі нерухомого майна.

Також Товариство «Знання» України повідомило суд, що також не є і володільцем майна у зв`язку із загальновідомими фактами: окупацією міста Херсона та безпосереднім захопленням нерухомого майна окупаційними військами, про що суду були надані відповідні докази.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.03.2023 клопотання голови правління Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України Кушерця Василя Івановича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№737/23 від 24.03.2023) задоволено. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1664/22, розгляд якої призначено на 04.04.2023 об 11:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

В судовому засіданні, яке відбулось 04.04.2023, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 16.05.2023 о 10:00 год.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 постановлено розглянути апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 про закриття провадження у справі № 916/1664/22 поза межами строку, встановленого у частині другій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

Крім того, вказаною ухвалою суду постановлено розмістити на офіційному веб-сайті судової влади України відповідну інформацію про дату, час та місце проведення судового засідання.

Також ухвалою суду від 04.04.2023 клопотання Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання 16.05.2023 о 10:00 год у справі №916/1664/22 в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

Стосовно повідомлення судом апеляційної інстанції про дату, час та місце судових засідань державного реєстратора виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріда Анваровича колегія суддів зазначає, що адресою місцезнаходження вказаного учасника справи є наступна: вул. Центральна, 1, с.Петрівка, Генічеський район, Херсонська область, 75500.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що додається.

Згідно із вказаним Переліком, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, вся територія Генічеського району Херсонської області (код UA0088940) віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 24.02.2022.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У частині першій та третій статті 12-1 вказаного Закону передбачено, що якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Враховуючи викладене, відповідна інформація про дату, час і місце судових засідань у даній справі двічі розміщувалась Південно-західним апеляційним господарським судом на офіційному веб-сайті судової влади України, з огляду на що державний реєстратор виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєв Фарід Анварович вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Херсонська міська рада Херсонської області про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, проте не скористалася своїм правом участі в судових засіданнях апеляційної інстанції, як і не скористалася своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, що згідно із частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулось 16.05.2023, представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача підтримав позицію прокуратури, просив оскаржувану ухвалу суду в частині позовної вимоги про витребування спірного майна скасувати, справу передати для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

У цій справі прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України з вимогами про: скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.08.2019 №48153188 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташовану за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з одночасним припиненням права власності за Всеукраїнською громадською організацією Товариство «Знання» України (), яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №32739939 від 23.07.2019; витребування від Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України () нежитлової будівлі Планетарію та Кінолекторію, розташованої за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

В обґрунтування підстав позову прокурор послався на те, що 08.08.2019 державним реєстратором Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області проведено реєстрацію права приватної власності на будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташовану у м.Херсоні по вул. Воронцовській, 14, за Всеукраїнською громадською організацією Товариство «Знання» України, на підставі акту державного приймання будівлі, споруди, виданого 07.05.1960 державним архітектурно-будівельним контролем Української РСР.

Посилаючись на постанову Верховної Ради УРСР від 29.11.1990 №506 «Про захист суверенних прав власності Української РСР», Указ Президії Верховної Ради України від 30.08.1991 №1452-ХІІ «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закон України від 10.09.1991 №1540-ХІІ «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративних одиниць», постанову Верховної Ради України від 04.02.1994 № 3943-XII «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» прокурор зазначив, що будівля Планетарію та Кінолекторію є державною власністю, з якої вона не вибувала.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності на спірну будівлю з одночасним припиненням права власності відповідача, прокурор вказав, що за змістом частини першої статті 328, статті 182 Цивільного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 2, частини четвертої статті 19, статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Разом з тим, за відповідачем було зареєстровано право власності не нерухоме майно за відсутності правовстановлюючих документів, тоді як станом на 1960 рік акт державного приймання будівлі, споруди не свідчив про набуття права приватної власності на будівлю, оскільки майно взагалі не могло існувати як приватна власність, а документу, що підтверджує перехід прав на майно з державної у приватну власність, не існує. Окрім того, як зазначив прокурор, жодним документом не підтверджено здійснення ремонтних робіт будівлі за кошти Товариства для поширення політичних і наукових знань УРСР, у 1963 році перейменованого в Товариство «Знання» УРСР, правонаступником якого вважає себе Всеукраїнська громадська організація Товариство «Знання» України.

В якості правової підстави для витребування спірного майна з володіння відповідача на користь держави в особі Кабінету Міністрів України прокурором зазначено статтю 387 Цивільного кодексу України. При цьому прокурор послався на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16, відповідно до яких заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Таким чином, як зазначив прокурор, відсутність волі держави в особі Кабінету Міністрів України або іншого уповноваженого органу на вибуття нерухомого майна з державної власності є підставою для витребування майна з приватної власності на підставі статті 387 Цивільного кодексу України.

Крім того, прокурор, звертаючись з даним позовом, зазначив, що державою не було визначено суб`єкта управління спірним майном, яке відносилось до загальносоюзного громадського об`єднання колишнього Союзу РСР, а тому єдиним органом, наділеним повноваженнями діяти від імені держави на захист спірного майна, є Кабінет Міністрів України, який належних заходів щодо захисту інтересів держави у спірних відносинах не вживає.

Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач на власний розсуд вчинив дію щодо відмови від права власності на спірне майно та прийняв рішення звернутись до державного реєстратора про здійснення державної реєстрації припинення права власності на вказане нерухоме майно. Вказане рішення відповідача оформлено відповідною заявою, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коршук О.В. 01.09.2022 та зареєстрована в реєстрі за № 76 (т. 1 а.с. 131).

15.09.2022 відповідачем повторно подано до державного реєстратора заяву про відмову від права власності на нерухоме майно, яке є предметом позову, посвідчену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коршук О.В. 15.09.2022 та зареєстровану в реєстрі за № 100, оскільки в попередньо поданій заяві було допущено технічну помилку в описі об`єкта, у зв`язку з чим за вказаною заявою не було здійснено державної реєстрації припинення права власності.

На підставі повторної заяви відповідача, 15.09.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію припинення права власності відповідача на вищевказане нерухоме майно, про що до реєстру 21.09.2022 були внесені відповідні відомості (т. 2 а.с. 34, 129-130).

З огляду на наведене вище, прокурор звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 15.12.2022 № 15/2-172вих-22 (а.с. 126-127, т.2), в якому просив позивача розглянути питання щодо визначення в установленому порядку органу управління спірним майном, вжиття заходів щодо оформлення права державної власності на вказаний об`єкт.

Господарський суд Одеської області, прийнявши до уваги відмову відповідача від права власності, вказав, що відповідач не є власником спірного майна, оскільки реєстраційна дія, проведена на підставі спірного рішення державного реєстратора, не є актуальною та в Реєстр внесено запис про припинення права власності відповідача на спірний об`єкт, та, крім того, врахувавши пояснення учасників справи про відсутність між ними у спірних правовідносинах неврегульованих питань, дійшов висновку, що наразі предмет спору у цій справі відсутній, у зв`язку з чим закрив провадження у справі №916/1664/22 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор, звертаючись із апеляційною скаргою, зазначив, що у зв`язку із скасуванням під час розгляду справи права власності за відповідачем, він погодився із закриттям провадження у частині позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію з одночасним припиненням права власності за громадською організацією.

Однак, закриваючи провадження у справі у зв`язку із скасуванням права власності за громадською організацією, судом не вирішено самостійної вимоги прокурора про витребування майна із чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим, на переконання скаржника, суд фактично ототожнив поняття витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.

Отже, висновки Господарського суду Одеської області стосовно закриття провадження у справі в частині скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію з одночасним припиненням права власності за відповідачем прокурор не оспорює, проте не погоджується з рішенням суду в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про витребування від відповідача спірного нерухомого майна на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу суду в частині закриття провадження у справі за позовною вимогою про витребування від відповідача спірного нерухомого майна на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе, зокрема, у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 у справі №910/7290/19).

Одночасно необхідно зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

Позов у цій справі поданий прокурором в інтересах держави у зв`язку з незаконним, на думку прокурора, заволодінням відповідачем нерухомим майном державної власності.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших.

Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від особи нерухомого майна є особа, за якою зареєстроване право власності на таке майно. Якщо нерухомим майном неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України).

В той же час, стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, законодавець, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Державна реєстрація припинення права власності відповідача на спірне нерухоме майно була проведена державним реєстратором 15.09.2022 на підставі нотаріально посвідченої заяви відповідача про відмову від права власності від 15.09.2022.

Разом з тим, прокурор, заявляючи позовні вимоги про витребування спірного нерухомого майна, мав на меті повернення цього майна законному, на думку прокурора, його власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом внесення відповідного запису у державному реєстрі, зокрема, на підставі рішення суду.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 Цивільного кодексу України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 Цивільного кодексу України).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння. Таким чином, власник нерухомого майна перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою. Більше того, власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним навіть тоді, коли таке майно протиправно або на підставі відповідного титулу використовує інша особа. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 725/2609/20.

З урахуванням викладеного, саме лише державна реєстрація припинення права власності відповідача на спірне нерухоме майно не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому суд першої інстанції не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині позовної вимоги про витребування майна від відповідача.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим її слід задовольнити з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, з огляду на встановлені апеляційним судом обставини відсутності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про витребування від відповідача спірного нерухомого майна, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 в цій частині є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині вимог про витребування майна.

Доводам відповідача про те, що він наразі не є володільцем майна, колегія суддів оцінку не надає, оскільки вона має бути надана судом під час вирішення спору по суті.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 про закриття провадження у справі №916/1664/22 в частині позовної вимоги про витребування від Всеукраїнської громадської організації Товариство «Знання» України нежитлової будівлі Планетарію та Кінолекторію, нежитлової будівлі розташованої за адресою: вул.Воронцовська, 14, м.Херсон, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України, - скасувати.

Матеріали справи №916/1664/22 направити для продовження розгляду в цій частині до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.05.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран