ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

19.05.2023м. ДніпроСправа № 904/2517/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Техносервіс 2011", м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй", м.Дніпро

про стягнення 610847,27 грн.

Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство "Техносервіс 2011" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" 610847,27 грн.

Судовий збір у сумі 9162,71 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної оплати поставленого й змонтованого холодильного обладнання за найменуванням та вартістю в межах узгодженої сторонами специфікації від 09.09.2021 за договором поставки № 10/03-2021 від 10.03.2021.

Ухвалою суду від 19.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивачем подана через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах ціни позову на всіх розрахункових рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Подана заява обгрунтована наступним:

- поведінка відповідача у спірних взаємовідносинах є недобросовісною, оскільки останній свідомо ухиляється від відповідальності за неналежне виконання своєї частини зобов`язання за договором поставки № 10/03-2021 від 10.03.2021;

- відповідач отримав або повинен був отримати грошові кошти за виконані ним будівельні роботи на будівельному об`єкті, але при цьому умисно не сплатив позивачеві заявлених ним до стягнення грошові кошти;

- існують підстави вважати, що продовжуючи діяти недобросовісно, відповідач може вжити заходів для виведення зі своїх розрахункових рахунків грошових коштів для унеможливлення звернення на них стягнення у разі задоволення позову;

- за інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав будь-яке нерухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення, у відповідача відсутнє.

Запропонований захід забезпечення позову заявник вважає цілком достатнім та таким, що відповідає вимогам адекватності й співмірності.

За загальним правилом, унормованим частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суду не надав.

Доводи заявника про невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повної оплати за товар та надані послуги, сумніви позивача у фінансовій спроможності відповідача, припущення стовно можливих перерахувань відповідачем наявних на його банківських рахунках грошових коштів на користь третіх осіб не є правовою підставою для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилання позивача на відсутність інформації щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна, не свідчить про відсутність на його балансі інших активів, на які у разі задоволення позову й можливе звернення стягнення в порядку примусового виконання рішення суду.

Встановлення фактичних обставин у справі, в тому числі виконання чи невиконання стороною договірних зобов`язань, встановлюється судом на підставі доказів під час розгляду справи по суті.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Можливість повторного звернення заявника до суду з аналогічною заявою протягом усього часу розгляду справи чинним законодавством не заборонена.

За подання заяви про забезпечення позову заявником за платіжною інструкцією № 13579 від 15.05.2023 сплачено судовий збір у сумі 1342,00 грн - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на 268,40 грн більше від належного до сплати - 1073,60 грн, з урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" про застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, є підставою для його повернення з державного бюджету за ухвалою суду, але за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила.

На час постановлення цієї ухвали відповідного клопотання від заявника до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Техносервіс 2011" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 19.05.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник