ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" травня 2023 р. Справа № 911/862/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу за вимогою до Національного наукового центру "Інститут землеробства" Національної академії аграрних наук України про стягнення 199 251, 08 гривень заборгованості

встановив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі - заявник) про видачу судового наказу в порядку наказного провадження до боржника Національного наукового центру "Інститут землеробства" Національної академії аграрних наук України (далі - боржник) про стягнення 199 251,08 гривень заборгованості за договором №23-22/353 про закупівлю електричної енергії від 18.03.2022.

Відповідна заява обґрунтована тим, що боржник не виконав свій грошовий обов`язок за договором №23-22/353 про закупівлю електричної енергії від 18.03.2022 та станом на 01.03.2023 у нього перед заявником існує заборгованість за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 199 251,08 грн.

За доводами заявника 31.12.2022 складено акт приймання-передачi обсягу реалізованої електричної енергії за грудень 2022 року №/530-0083000/12/1 на спожиту електричну енергію у кількості 49438 кВт вартістю 199 251,08 грн, на підставі якого боржнику виставлено рахунок на оплату.

З огляду на вказане та те, що боржник не розрахувався за спожиту електроенергію та не надав відповіді на претензію заявника, останній звернувся до суду із відповідною заявою про видачу судового наказу на стягнення з боржника заборгованості у розмірі 199 251,08 грн.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано, зокрема, банкiвську картку пiдприємства за перiод 3 01.03.2022 по 01.01.2023 та кoпії: договору про закупiвлю електричної енеpгії № 23-22/353 вiд 18.03.2022 та додаткових угод до такого договору; pаxунку та акту приймання-передачi за грудень 2022 року №/530-0083000/12/1; поштової квитанції від 05.01.2023; претензiї №01-8/294 вiд 16.02.2023; поштової квитанції від 16.02.2023.

31.03.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від Національного наукового центру "Інститут землеробства" Національної академії аграрних наук України надійшли пояснення, згідно яких боржник зауважив на тому, що не визнає зазначені у заяві вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» з огляду на відсутність як документального підтвердження обсягів фактичного споживання електроенергії, так і підпису на акті №/530-0083000/12/1, природа походження якого боржнику не відома.

З огляду наведеного боржник, посилаючись на наявність між сторонами спору про право, просить відмовити у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Дослідивши матеріали відповідного наказаного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, зважаючи на таке.

Приписами ч. ч. 2, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

З системного аналізу вказаних вище норм процесуального права слідує, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів, що підтверджують правильність і безспірність грошових вимог, видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Так, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви, зокрема наявність спору можна встановити за умови відсутності документів, що підтверджують виникнення права вимоги та із врахуванням обставин та документів, з яких вбачається заперечення/оспорення боржником свого обов`язку перед заявником та/або не визнання такого права заявника.

Подібну позицію викладено у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 у справі №916/2821/22.

Враховуючи наведене та заперечення боржника щодо заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» вимоги про видачу судового наказу на підставі договору №23-22/353 про закупівлю електричної енергії від 18.03.2022 та акту приймання-передачi обсягу реалізованої електричної енергії за грудень 2022 року №/530-0083000/12/1, суд дійшов висновку про те, що відповідно заявлена вимога про стягнення з боржника 199 251,08 гривень не є безспірною, а тому не відповідає вказаним вище процесуальними вимогам, у тому числі і передбаченим статтею 148 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до Національного наукового центру "Інститут землеробства" Національної академії аграрних наук України про стягнення 199 251, 08 гривень заборгованості.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147, 148 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» вимогою про видачу судового наказу в частині стягнення з Національного наукового центру "Інститут землеробства" Національної академії аграрних наук України грошової заборгованості в сумі 199 251, 08 гривень з підстав п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема