ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023р. Справа № 904/1324/23

За позовом: Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

До: Фізичної особи - підприємця Ваган Дмитра Володимировича, м. Дніпро

Про: стягнення 10 336,86грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП Ваган Д.В. (відповідач) про стягнення 10 336,86грн. (в т.ч.: 6 565,00грн. - основна заборгованість, 1 636,75грн. - пеня, 188,32грн. - 3% річних, 1 224,64грн. - інфляційні втрати, 65,65грн. - штраф згідно з п.7.1 договору, 656,50грн. - штраф згідно з п.7.2 договору) заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №287 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» від 22.07.21р. в частині своєчасного внесення плати за користування майданчиком для паркування.

Ухвалою суду від 20.03.23р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Ухвалою від 10.04.23р. відмовлено в задоволенні заяви ФОП Ваган Д.В. про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

ФОП Ваган Д.В. (відповідач) проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідач зазначив, що на виконання п.8.3 договору неодноразово повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставини та неможливість виконувати свої зобов`язання з оплати у строк до закінчення дії воєнного стану в Україні.

КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР (позивач) у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, в тому числі зазначив, що твердження відповідача про відсутність фактичної можливості протягом спірного періоду використовувати майданчик для паркування транспортних засобів за його призначенням є необґрунтованим та недоведеним належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.21р. між КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР (балансоутримувач) та ФОП Ваган Д.В. (оператор) укладено договір №387 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування», згідно з умовами якого, балансоутримувач надає оператору право на організацію та експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, у районі буд. №52 (далі майданчик для паркування); площа майданчика: 115,0 кв.м.; кількість машино-місць: 10; кількість пільгових місць: 1; дні роботи: щоденно; час роботи: цілодобово. Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування 103,5 кв. м. (п.1.1) Майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору (п.1.2) Орератор зобов`язується своєчасно та в повному обсязі перерахувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування (п.2.2.14). Сума річної плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування, яка підлягає сплаті , складає 6060,00грн., в тому числі ПДВ 1010грн.00коп.(п.4.1). Оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату в розмірі 505,00грн., в тому числі ПДВ 84,17грн. за один календарний місяць (п.4.2). Визначена в п. 4.2. договору плата за користування сплачується грошовими коштами на поточний рахунок балансоутримувача, визначений у реквізитах цього договору.(п.4.3) Визначена в п. 4.2. договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.(п.4.3) Нарахування плати починається з дня підписання цього договору і закінчується в день припинення дії цього договору.(п.4.5) Оператор при підписанні договору протягом 3 робочих днів вносить на поточний рахунок балансоутримувача плату в розмірі, визначеному п. 4.1. цього договору, яка є оплатою за перший місяць користування майданчиком для паркування. Плата за кожний наступний місяць користування майданчиком для паркування здійснюється у строки, встановлені п. 4.4. цього договором.(п.4.6). Сплата збору до місцевого бюджету здійснюється шляхом перерахування оператором за місця для паркування до органів Державної фіскальної служби за місцезнаходженням земельної ділянки у строки, визначені для квартального звітного (податкового) періоду (п. 4.7). Пунктом 7.1. договору передбачено ,що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості. Відповідно до п. 7.2. договору, в разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на десять днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування. Відповідно до пункту 8.3 договору сторона, що піддалася дії форс-мажорних обставин, негайно повідомляє іншу сторону письмово про початок і можливий строк припинення дії таких обставин протягом 3-5 календарних днів. Сторона, що постраждала від форс-мажорних обставин, підтверджує наслідки такої обставини відповідно до законодавства України актом державного органу (пункт 8.4). Договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчика для паркування (п. 10.1). Договір діє до проведення конкурсу з визначення оператора на право обслуговування майданчика для паркування. Відповіднодо п.10.2. датою втрати чинності даного договору вважати дату укладання договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування між балансоутримувачем та переможцем конкурсу з визначення оператора.(а.с.17-22).

На виконання умов договору № 387 ОП від 22.07.21р. позивач передав відповідачу майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, у районі буд. №52, що підтверджується актом приймання-передачі від 22.07.21р. (а.с. 23).

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач має заборгованість зі сплати за користування майданчиком для паркування за період з 01.03.22р. по 31.03.23р. в розмірі 6 565,00грн., стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку. На час розгляду справи доказів сплати заборгованості суду не надано.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 09.09.22р. по 09.03.23р. у розмірі 6 565,00грн. з урахуванням обмежень , встановлених Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що розрахунок пені в період з вересня 2022 року по березень 2023 на загальну суму боргу 6 565,00грн. здійснено не правильно, оскільки борг у зазначеному розмірі виник лише станом на березень 2023 року.

Судом здійснено розрахунок пені за визначений позивачем період з урахуванням заборгованості по кожному місяцю окремо, внаслідок чого встановлено , що розмір пені становить 1 207,12грн.

Позивачем надано розрахунок штрафу, що складає 656,50грн. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, судом встановлено, що розрахунок правильний.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок за період з 26.03.22р. по 09.03.23р. інфляційних втрат у розмірі 1 224,64грн. та 3% річних у розмірі 188,32грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що розрахунок пені в період з 26.03.22р. по 09.03.23р. на загальну суму боргу 6 565,00грн. здійснено не правильно, оскільки борг у зазначеному розмірі виник лише станом на березень 2023р.

Судом здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за визначений позивачем період з урахуванням заборгованості по кожному місяцю окремо . внаслідок якого встановлено, що розмір інфляційних втрат складає 545,00грн. та 3% річних складає 100,49грн.

Щодо штрафу в розмірі 65,65грн. , нарахованого позивачем згідно з п. 7.1. договору, господарський суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що умовами пункту 7.1 договору передбачена відповідальність у вигляді пені, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, а застосування штрафу в розмірі 1% від суми заборгованості, умовами даного пункту договору не передбачено.

Таким чином, нарахування позивачем штрафу відповідно до п. 7.1. договору в розмірі 65,65грн. є необґрунтованим та безпідставним, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 6 565,00грн. - основного боргу, 1 207,12грн. - пені, 656,50грн. штрафу , 545,00грн. інфляційних втрат, 100,49грн. - 3 % річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин, а саме введення на території України воєнного стану.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан.

Листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за користування майданчиком для паркування, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»: - Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 4 статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи N 915/531/17, від 26 травня 2020 року зі справи N 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за спірним договором.

За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін. Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання суду не надані.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка оплати за користування майданчиком для паркування сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Ваган Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивача - Комунального підприємства «Траспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 8, ): 6 565,00грн. основного боргу, 1 207,12грн. - пені, 100,49грн. - 3 % річних, 545,00грн. - інфляційних втрат, 656,50грн. - штрафу та 2 042,69грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 19.05.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.