ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/470/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Козолуп М.С., довіреність від 03.01.2023;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 - Захарчук М.В., адвокат за ордером.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від «05» жовтня 2022, повний текст якого складено та підписано « 12» жовтня 2022р.

у справі № 916/470/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України»

до відповідачів:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро»

2. ОСОБА_1

про солідарне стягнення 2230770,76 грн.,

головуючий суддя Д`яченко Т.Г.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 18.05.2023 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» та ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за угодою про врегулювання від 13.09.2021 до Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021 за основним боргом у сумі 2 114 944 грн. та пені в сумі 115 826,76 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021 та Угоди про врегулювання від 13.09.2021, продавець у передбачені строки не перерахував покупцю суму компенсації, яка складає 2114944,00 грн., та не поставив товар за договором поставки відповідно до п. п. 2.3.2. Угоди про врегулювання, всупереч пп. 2.2., 2.3. Угоди про врегулювання. Посилаючись на ст.ст. 543,554 ЦК України позивач вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» та ОСОБА_1 повинні відповідати перед ним за неналежне виконання пп. 2.7., 4.6. Угоди про врегулювання в частині сплати суми компенсації та пені як солідарні боржники.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.10.2022р. у справі №916/470/22 (суддя Д`яченко Т.Г.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» заборгованість за угодою про врегулювання від 13.09.2021р. до договору поставки № Р21-046 від 22.07.2021р. за основним боргом у розмірі 2114944,00 грн. та пеню у розмірі 58407 грн. 22 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 16300 грн. 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 16300 грн. 13 коп.

Задовольняючи частково позов місцевий господарський суд послався на доведеність позивачем факту неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як боржником, зобов`язань за Угодою від 13.09.2021р. про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., яка є невід`ємною частиною Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., то в силу ст. 543 Цивільного кодексу України, п. 1-3 Договору поруки від 22.07.2021р., поручитель ОСОБА_1 зобов`язана сплатити кредитору, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», суму компенсації та пеню.

Разом з тим, судом було здійснено перерахунок спірних сум та встановлено, що сума боргу, яка підлягає стягненню, становить: 2144944,00 грн. заборгованість за угодою про врегулювання від 13.09.2021р. до договору поставки № Р21-046 від 22.07.2021р. та 58407,22 грн. пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі №916/470/22 скасувати та прийняти нове рішення,яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», ОСОБА_1 заборгованості та пені відмовити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, так як суд належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Заявник апеляційної інстанції вказує, що судом першої інстанції не враховано, що на час підписання договору поруки, ТОВ «Сат-Агро» за договором поставки №Р21-046 від 22.07.2021 не міг бути боржником за будь-якими грошовими зобов`язаннями, в тому числі зі сплати основного боргу. В свою чергу, саме позивач у даній справі зобов`язаний був виконати грошове зобов`язання з попередньої оплати товару.

Скаржник вважає, що позивачем не було виконано умови Договору в частині передоплати товару, відповідно до умов договору.

ОСОБА_1 згідно договору поруки від 22.07.2021 року, в свою чергу, мала відповідати саме за належне виконання зобов`язання поставити товар, а не за будь-які грошові зобов`язання. Оскільки в Договорі був встановлений обов`язок позивача здійснення передоплати товару, слід вважати, що відбулось порушення з боку позивача, що передбачає право Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» відмовитись від поставки такого товару як зазначено в ст. 670 ЦК України.

Скаржник зазначає, що з метою збереження партнерських відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» 13.09.2021 року було укладено Угоду про врегулювання до Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2022 року. За умовами такої Угоди сторони визнали, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» не виконало обов`язку щодо поставки товару, у зв`язку із чим позивач поніс прямі збитки в розмірі 2114944,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» взяло на себе зобов`язання сплатити позивачу суму компенсації у термін до 12.11.2021 року та/або укласти новий договір на поставку позивачу сільськогосподарської продукції та безпосередньо виконати поставку такого товару. Таким чином, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» було досягнуто домовленості про заміну зобов`язання із поставки продукції за Договором поставки №Р21-046 від 22.07.2021 року та домовленість про відшкодування збитків в розмірі 2144944,00 грн.

В свою чергу, згідно укладеним між позивачем та ОСОБА_1 Договором поруки від 22.07.2021 року, ОСОБА_1 взяла на себе обов`язок повністю і безвідклично поручитись перед позивачем забезпечити своєчасне виконання усіх зобов`язань, що мають бути виконанні у відповідний час боржником на користь кредитора як визначено у Договорі поставки №Р21-046 від 22.07.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» уклавши 13.09.2021 року угоду про врегулювання до Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021 року, здійснили новацію, а саме замінили зобов`язання з поставки товару, на сплату компенсації у зв`язку із не виконанням Договору поставки, що чітко вбачається із умов такої Угоди, а тому припиненням основного зобов`язання у зв`язку із новацією, припинило і додаткове зобов`язання - Договір поруки, укладений між позивачем та ОСОБА_1 .

При цьому, на думку скаржника, посилання суду на те, що якщо боржник та кредитор дійшли згоди щодо відшкодування кредитору боржником будь-яких збитків за Договором, в тому числі але не виключно ринкових витрат, штрафних санкцій тощо у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням боржником зобов`язань за Договором, поручитель зобов`язується сплатити кредитору суми, що підлягають платі у строки і в порядку згідно з домовленостями між кредиторами та боржником, не може бути розцінене як згода нести будь-яку відповідальність поручителем.

Крім того, апелянт зазначив, що суд незаконно відмовив в задоволенні клопотань представника відповідача-2 про передачу справи за підсудністю за місцезнаходженням відповідачів; про залучення у якості третьої особи ОСОБА_2 та про зупинення провадження до вирішення іншої справи, без належного обґрунтування викладеного окремою ухвалою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від « 05» жовтня 2022, повний текст якого складено та підписано « 12» жовтня 2022р. у справі № 916/470/22; призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 до розгляду на 16 лютого 2023 року о 14:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 заяву представника ОСОБА_1 Захарчука Максима Володимировича про проведення судового засідання, призначеного на 16 лютого 2023р. о 14:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

14.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі № 916/470/22 залишити без змін.

15.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, відповідно до якого заявник просить зупинити провадження по справі №916/470/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу та пені до набрання законної сили рішення у справі №127/188442/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» про визнання недійсним договору поруки, що розглядається у Вінницькому міському суду.

Обґрунтовуючи вказане клопотання представник ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції у справі №916/470/22 зобов`язаний зупинити провадження у зв`язку із тим, що недійсність договору поруки є предметом розгляду Вінницького міського суду у справі №127/188442/22 за правилами цивільного судочинства, а тому господарський суд об`єктивно не може самостійно встановлювати обставини щодо дійсності чи недійсності Договору поруки та відповідно розглянути вимоги спрямовані до ОСОБА_1 .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 продовжено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від „05" жовтня 2022, повний текст якого складено та підписано „12" жовтня 2022р. у справі № 916/470/22 на розумний строк. Призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на 16 березня 2023 року о 14:00 год. Судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Разом з тим, суддя-учасник колегії Савицький Я.Ф. з 07.03.2023 по 27.03.2023 ( Наказ в.о. Голови суду від 06.03.2023 №36-в) перебував у відпустці. У зв`язку з чим, судове засідання, призначене на 16.03.2023р. не відбулось.

Крім того, суддя-учасник колегії Разюк ГП. з 16.03.2023 по 24.03.2023 (Наказ голови суду від 14.03.2023 №41-в) та головуючий суддя Колоколов С.І. з 21.03.2023 по 29.03.2023 (Наказ Голови суду від 14.03.2023 №44-в) перебували у відпустці.

Також з 28.03.2023 по 17.04.2023 суддя-учасник колегії Савицький Я.Ф. перебував у відпустці ( Наказ Голови суду від 27.03.2023 №54-в).

10.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній вважає вимоги апелянта необґрунтованими і такими, що суперечать матеріалам справи, місять хибну правову позицію, а рішення Господарського суду Одеської області від „05" жовтня 2022 по справі №916/470/22 є законним, обґрунтованим та прийнятим з додержанням норм матеріального права.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №916/470/22 відбудеться 18 травня 2023 року о 14:00 год.; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

18.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №916/470/22, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення та зазначає, що у разі задоволення Вінницьким міським судом позовних вимог ОСОБА_2 та визнання недійсним договору поруку, відповідач-2 не позбавлений права після прийняття рішення по справі №916/470/22 та набрання законної сили рішення у даній справи, звернутися до суду з заявою за нововиявленими обставинами в порядку ст. ст. 320-325 ГПК України.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник скаржника просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про розгляд апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, судова колегія доходить висновку про можливість розгляду справи без участі вказаного представника за наявними матеріалами справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» (продавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» (покупець) було укладено Договір поставки №Р21-046 (надалі Договір поставки), за умовами якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити пшеницю 2,3,4 класу, надалі іменований «товар» (зерно насипом українського походження, врожаю 2021 року) на умовах поставки в місці (DAP) ТОВ „СП Рисоіл термінал (Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28), згідно Інкотермс-2010.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки, кількість товару, що постачається за договором, складає 3200 метричних тонн (допустиме відхилення товару +/- 2% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця).

Згідно п. 3.1. Договору поставки, продавець зобов`язаний поставити товар у термін з 01.08.2021р. по 31.08.2021 р. включно.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставки, оплата за товар здійснюється покупцем у чотири етапи: п. 5.1.1., Етап 1 - Попередня оплата: перерахування попередньої оплати у розмірі 8000000,00 грн., що є еквівалентом 295830,64 дол. США, на поточний рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Договору поставки та за повного виконання наступних умов: отримання покупцем комерційного рахунку продавця; отримання Покупцем оригіналу підписаного Договору Продавцем; отримання покупцем оригіналу та реєстрація у Реєстрі аграрних розписок товарної аграрної розписки на поставку 3840 метричних тон товару, виданої продавцем на забезпечення виконання умов Договору поставки; реєстрація предмета застави за товарною аграрною розпискою у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; отримання покупцем підписаного продавцем Договору поруки у забезпечення зобов`язань продавця за Договором поставки, укладеного між покупцем та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ). Пункт 5.1.2., Етап 2 - Оплата першої частини поставленого товару у кількості 1500 мт здійснюється наступним чином: Оплата за Товар у кількості 1500 мт, що поставляється автотранспортом, здійснюється покупцем шляхом перерахування 80% вартості товару на поточний рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки товару та надання покупцю: копії рахунка - фактури продавця на прийняту кількість товару у фізичній вазі; копії видаткової накладної на прийняту кількість товару у фізичній вазі. Перерахування 20% поставленого товару на поточний рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації продавцем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкові накладні мають бути оформлені згідно з вимогами чинного податкового законодавства.

Відповідно до п. 5.1.2.2. Договору поставки, оплата за товар у кількості 1500 мт, що поставляється залізничним транспортом, здійснюється покупцем шляхом перерахування попередньої оплати в розмірі 80% вартості товару, завантаженого продавцем у залізничні вагони, на поточний рахунок продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати завантаження товару у залізничні вагони та надання покупцю: копії рахунка - фактури продавця на завантажену кількість товару; залізничної накладної в електронному вигляді на завантажену кількість товару з відміткою про дату приймання вантажу до перевезення залізницею із зазначенням маси вантажу, прийнятого залізницею, реєстру відвантаженого Товару з переліком транспортних одиниць, залізничних накладних та ваги брутто і нетто, копії посвідчення якості на завантажену кількість Товару.

Перерахування 20% поставленого товару у кількості 1500 мт покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів за днем приймання покупцем товару за якістю і кількістю на Терміналі та надання Покупцю: оригіналу рахунку-фактури продавця на суму розраховану згідно з фактичною кількістю товару, прийнятого на терміналі, з вирахуванням суми попередньої оплати, вказаної у п. 5.1.2.2.; оригіналу рахунка - фактури продавця на завантажену кількість товару; залізничної накладної в електронному вигляді з усіма необхідними реквізитами прибуття/видачі вантажу та ЕЦП відповідальних осіб, складеної згідно з вимогами чинного законодавства; оригіналу видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно зі статтею 9 Закону У країни „Про бухгалтерській облік і фінансову звітність в Україні»; реєстрації податкових накладних на повну вартість поставленого Товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, з дотриманням вимог чинного податкового законодавства України.

Пункт 5.1.3. Договору поставки, Етап 3 - Оплата решти поставленого товару (починаючи з 1500,01-ої метричної тонни) здійснюється з урахуванням попередньої оплати, здійсненої Покупцем відповідно до п. 5.1.1 Договору поставки за умови надання продавцем документів на товар, вказаних у п. 5.1.2.1 або 5.1.2.2.в залежності від виду транспорту, яким поставляється товар.

Пункт 5.1.4. Договору поставки, Етап 4 - Остаточний розрахунок між сторонами здійснюється після отримання покупцем повної кількості товару, яку продавець зобов`язаний поставити у відповідності до розділів 2,3 Договору поставки за умови надання продавцем усіх документів на товар, передбачених п. 5.1.2., 5.1.3. Договору поставки та реєстрації всіх ПН.

Відповідно до п. 5.4. Договору поставки, покупець має право не здійснювати оплату згідно п. 5.1. Договору поставки за поставлений товар: до моменту реєстрації продавцем податкових накладних в ЄРПН та/або коригування продавцем податкових накладних в ЄРПН; до моменту надання продавцем документів / копій документів, вказаних в розділі 5 Договору; до завершення розрахунків між покупцем та продавцем у випадку відмови від прийняття товару (партії товару) згідно з п. 3.6. Договору поставки; до моменту надання продавцем покупцю оригіналу підписаного Договору.

Згідно п. 9.4. Договору поставки, договір або додаткові угоди до договору, оформлені у вигляді додатків і підписані, надіслані сторонами за допомогою факсимільного зв`язку та/або електронною поштою, мають юридичну силу до моменту обміну оригіналами.

Пунктом 9.1. Договору поставки визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом дванадцяти місяців, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з договору.

Як вказано позивачем, для забезпечення зобов`язань покупця за Договором поставки між учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», станом на дату укладення Договору поставки, Квітчук Ольгою Леонтіївною (поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» (кредитор) 22.07.2021р. було укладено Договір поруки (надалі Договір поруки).

Відповідно до п. 1 Договору поруки, поручитель за цим договором поруки повністю і безвідклично поручається перед кредитором забезпечити своєчасне виконання усіх зобов`язань, що мають бути виконані у відповідний час боржником на користь кредитора як визначено у Договорі (далі зобов`язання).

Пунктом 2 Договору поруки визначено, що у випадку будь-якого невиконання боржником будь-якого зі своїх зобов`язань, у будь-який час з будь-якої причини, поручитель зобов`язаний протягом семи робочих днів з дати отримання письмової вимоги від кредитора, сплатити кредитору суми, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань: суму коштів, сплачених кредитором боржнику за виконання зобов`язання в порядку і на умовах, передбачених у Договорі; суму штрафних санкцій, передбачених Договором; суми платежів та збитків, які можуть виникнути з зв`язку з невиконанням / неналежним виконанням боржником зобов`язання.

Згідно п. 3 Договору поруки, у випадку будь-якого невиконання боржником будь-якого зі своїх зобов`язань, у будь-який час з будь-якої причини, та у разі, якщо боржник та кредитор дійшли згоди щодо відшкодування кредитору боржником будь-яких збитків за Договором, втому числі але не виключно ринкових витрат, штрафних санкцій тощо у зв`язку з невиконанням / неналежним виконанням боржником зобов`язань за Договором, поручитель зобов`язується сплатити кредитору суми, що підлягають сплаті у строки і в порядку згідно з домовленостями між кредитором та боржником.

Пунктом 6 Договору поруки передбачено, що цей договір зберігатиме чинність з дати його підписання до повного виконання боржником зобов`язань за Договором поставки та всіма додатковими угодами до нього, а також виконання зобов`язань поручителем за цим договором та всіма додатковими угодами до нього.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги, позивачем було зазначено суду, що продавець не виконав свої обов`язки щодо поставки товару у термін, зазначений у Договорі поставки, а також не надав покупцю повного комплекту документів, які вимагалися п.5.1.1. Договору поставки для здійснення передплати.

З метою мирного врегулювання наслідків порушення умов Договору поставки від 22.07.2021р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» (покупець) 13.09.2021р. була укладена Угода про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. (надалі Угоди про врегулювання).

За змістом п. 2.1. Угоди про врегулювання зазначено, що з метою мирного врегулювання наслідків порушення продавцем умов Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. сторони домовились, що продавець визнає, що ним порушено зобов`язання, які призвели до прямих збитків покупця та зобов`язується сплатити покупцю суму компенсації, яка складає 2114944,00 грн.

Згідно п. 2.2. Угоди про врегулювання (в редакції Додатку №1 від 29.10.2021р.), продавець зобов`язується сплатити суму компенсації покупцю у термін до 12.12.2021р., що є істотною умовою цієї Угоди.

Відповідно до п. 2.3. Угоди про врегулювання, сума компенсації може бути сплачена продавцем шляхом: перерахування коштів на поточний рахунок покупця, та/або укладення нового (-их) договору (-ів) між сторонами на поставку сільськогосподарської продукції за проформою, наданою покупцем, та безпосереднього виконання поставки такого товару на наступних умовах, що значені в даному пункті цієї Угоди.

Згідно п. 2.4. Угоди про врегулювання (в редакції Додатку №1 від 29.10.2021р.), продавець зобов`язаний надати пропозицію (-Ї) щодо укладення нового (-их) договору (-ів) у відповідності до умов п. 2.3.2. Угоди, а покупець зобов`язаний прийняти таку (-і) пропозицію (-Ї) у термін не пізніше 20.11.2021р.

Пунктом. 2.7. Угоди про врегулювання визначено, що якщо у термін, зазначений у п.2.2 цієї Угоди, сума компенсації не була у повному обсязі перерахована на поточний рахунок покупця, та сторонами не укладено договорів відповідно до п. 2.3.2 Угоди, та/або не поставлено товар за таким(-и) договором(-ами) повністю або частково, продавець зобов`язується сплатити покупцю пропорційно суму компенсації шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом наступних 3 (трьох) банківських днів.

Відповідно до п. 4.8. Угоди про врегулювання, дана угода набуває чинності з моменту її підписання, складена в двох екземплярах однакової юридичної сили, по одному для кожної із сторін і є невід`ємною частиною Договору.

Позивач вказує, що продавець у передбачені строки не перерахував покупцю суму компенсації, яка складає 2114944,00 грн., та не поставив товар за договором поставки відповідно до п. п. 2.3.2. Угоди про врегулювання, всупереч пп. 2.2., 2.3. Угоди про врегулювання.

Позивач телефонним зв`язком та електронною поштою неодноразово звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» з вимогою сплатити суму компенсації. Крім того, позивачем була направлена до боржника претензія №1712-1 від 17.12.2021 на електронну пошту, на поштову адресу та відправленням через ТОВ «Нова пошта», за змістом якої покупець вимагав сплатити суму компенсації та пеню. Також позивач направив претензію №24/12 від 24.12.2021р. до поручителя ОСОБА_1 , з вимогою сплатити суму компенсації та пеню, що передбачені Угодою про врегулювання.

Однак, як зазначає позивач, на час подання позовної заяви, сума компенсації не була перерахована позивачу від боржника або поручителя. Отже, боржник та поручитель солідарно мають сплатити позивачу основний борг у сумі 2114944,00 гри.

Відповідно до п. 4.6. Угоди про врегулювання, за порушення терміну сплати суми компенсації продавець зобов`язаний виплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % від суми компенсації за кожен день прострочення.

Враховуючи приписи пп. 2.2., 2.7. Угоди про врегулювання, строк заборгованості боржника перед позивачем щодо сплати суми компенсації розпочався 16.12.2021 (після закінчення терміну, зазначеного у п. 2.2 Угоди про врегулювання). Отже сума пені згідно п. 4.6 Угоди про врегулювання складає 115826,76 грн. Розрахунок пені: 2144944 грн. х 0,1% * 54 дні (кількість днів починаючи з 16.12.2021) = 115826,76 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» не виконало договірні зобов`язання за Угодою про врегулювання, яка є невід`ємною частиною Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. в силу п. 4.8. Угоди про врегулювання.

Отже, керуючись ст.ст. 543,554 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» та ОСОБА_1 повинні відповідати перед позивачем за неналежне виконання пп. 2.7., 4.6. Угоди про врегулювання в частині сплати суми компенсації та пені як солідарні боржники. Враховуючи, що стороною за основним зобов`язанням виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», позивач пред`являє об`єднані позовні вимоги про сплату основного боргу та пені до сторони основного зобов`язання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» і до сторони Договору поруки ОСОБА_1 , солідарно.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 Цивільного кодексу України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 пп. 5, 8 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, 22.07.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», як покупцем, було укладено Договір поставки №Р21-046.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., між ОСОБА_1 , як поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», як кредитором, 22.07.2021р. було укладено Договір поруки.

Також встановлено, що 13.09.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», як покупцем, 13.09.2021р. було укладено Угоду про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р.

Умовами даної угоди сторонами було узгоджено, що з метою мирного врегулювання наслідків порушення продавцем умов Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. сторони домовились, що продавець визнає, що ним порушено зобов`язання, які призвели до прямих збитків покупця та зобов`язується сплатити покупцю суму компенсації, яка складає 2114944,00 грн. та визначено, що продавець зобов`язується сплатити суму компенсації покупцю у термін по 12.12.2021р., що є істотною умовою цієї Угоди. (згідно п. 2.2. Угоди про врегулювання (в редакції Додатку №1 від 29.10.2021р.).

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду, боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» не було виконано зобов`язання щодо сплати на користь покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» обумовленої між сторонами в Угоді від 13.09.2021р. про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. суми компенсації у розмірі 2114944,00грн. у встановлений строк.

Крім того було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» прийнятих на себе зобов`язань Угодою про врегулювання від 13.09.2021р. до Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та не спростовано з боку відповідачів належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з вірним виснвоокм суду, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 2114944,00грн., як суми компенсації за Угодою про врегулювання від 13.09.2021р. до Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р. - є обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.6. Угоди про врегулювання за порушення терміну сплати суми компенсації продавець зобов`язаний виплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % від суми компенсації за кожен день прострочення.

Позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 0,1 % від суми компенсації, розрахунок проведено з 16.12.2021р. по 07.02.2022р., що становить 54 днів, там сума пені становить 115826,76 грн.

Колегія суддів перевіривши розрахунок, здійснений позивачем та господарським судом встановлено, що пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 58407,22 грн. пені.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). У випадках, передбачених законом або договором, новація може здійснюватися щодо декількох первісних зобов`язань. Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором, крім випадків, коли первісне зобов`язання змінене планом санації або реструктуризації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства і заставодержатель проголосував проти такого плану.

Отже, статтею 604 Цивільного кодексу України визначено підстави припинення зобов`язання за домовленістю сторін.

Поряд з цим, проаналізувавши умови та положення Угоди від 13.09.2021р. про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., слід зазначити, що вказаний правочин не є таким, що змінює зобов`язання, не містить обумовленості та порядку щодо припинення зобов`язання за договором поставки, відсутні умови щодо узгодження між сторонами про вчинення новації та найголовніше, така угода є невід`ємною частиною самого договору поставки, що чітко визначено, п. 4.8. такої Угоди.

Згідно п. 3 Договору поруки від 13.09.2021р., укладеного між ОСОБА_1 , як поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України», як кредитором, визначено, що у випадку будь-якого невиконання боржником будь-якого зі своїх зобов`язань, у будь-який час з будь-якої причини, та у разі, якщо боржник та кредитор дійшли згоди щодо відшкодування кредитору боржником будь-яких збитків за Договором, втому числі але не виключно ринкових витрат, штрафних санкцій тощо у зв`язку з невиконанням / неналежним виконанням боржником зобов`язань за Договором, поручитель зобов`язується сплатити кредитору суми, що підлягають сплаті у строки і в порядку згідно з домовленостями між кредитором та боржником.

Отже, Договором поруки було обумовлено зобов`язання поручителя ОСОБА_1 сплатити позивачу суми, що підлягають оплаті згідно з домовленостями між кредитором та боржником, у зв`язку з відшкодуванням божником будь-яких збитків за договором поставки, невід`ємною частиною якого є Угода від 13.09.2021р. про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро», як боржником, не були виконані зобов`язання за Угодою від 13.09.2021р. про врегулювання до договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., яка є невід`ємною частиною Договору поставки №Р21-046 від 22.07.2021р., то в силу ст. 543 Цивільного кодексу України, п. 1-3 Договору поруки від 22.07.2021р., поручитель ОСОБА_1 зобов`язана сплатити кредитору, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» суму компенсації та пеню.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Викладене вище свідчить, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилався в позовній заяві, оскільки оцінка зібраним у справі доказам у їх сукупності в цілому дозволяє суду зробити висновок про їх достатність та достовірність для визнання обставини поставки позивачем товару, з чого випливає також і доведеність існування заборгованості у спірній сумі.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого процесуального акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. "в" ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022р. у справі №916/470/22 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „23 травня 2023 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Я.Ф. Савицький