ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023м. ХарківСправа № 922/1611/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

секретар судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак" (08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Соборності, 36, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БПМ-ГРУП" (64305, Харківська область, м. Ізюм, вул. Соснова, 1-Г, )
про стягнення коштів

за участю представників:

позивача Аверкова М.М. (ордер від 18.07.2022)

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "ЕРГОПАК" (Позивач) про стягнення з ТОВ "БПМ-ГРУП" (Відповідач) 388 964,85 грн заборгованості за договором дистриб`юції №677 від 01.04.2021, 45 059,15 грн пені, 67 721,02 грн інфляційних, 6 507,63 грн річних.

Судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 20.09.2022 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/1611/22 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2022 було прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі №922/1611/22, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відкладено вирішення питання про призначення дати підготовчого засідання до закінчення воєнного стану або до усунення обставин, що зумовили неможливість участі сторін в розгляді справи (відновлення роботи Укрпошти за місцем знаходження відповідача (м. Ізюм) або отримання від відповідача заяви/клопотання про можливість листування електронною поштою, яка зазначена у позові, чи іншої адреси).

Відповідно даних офіційного сайту Укрпошта (https://offices.ukrposhta.ua/), поштове відділення міста Ізюм, що обслуговує адресу за якою зареєстровано відповідача, відновило свою роботу.

Оскільки, поштові відділення міста Ізюм на момент звернення ТОВ Ергопак до суду з позовом не працювали, позивачем до позовної заяви не додавались докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

За таких обставин, ухвалою суду від 19.10.2022 було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу час для надання суду доказів направлення позовної заяви на адресу відповідача.

31.10.2022 від позивача надійшла заява вх. №12889 про виправлення недоліків.

Ухвалою суду від 16.11.2022 було призначено справу до розгляду.

Ухвалою суду від 11.01.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача підтримує вимоги, викладені в позовній заяві, зазначає що позивачем подані всі докази в обґрунтування власної правової позиції у спорі по даній справі, та вважає що дана справа підлягає розгляду по суті.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлявся судом належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвал суду на адресу реєстрації.

Відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Проте ухвала суду про призначення судового засідання на 08.05.2023, яка направлялася на адресу відповідача, повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "адресат відсутній".

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, судом робилися оголошення на сайті Судової влади про розгляд справи для відповідача.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Також суд приймає до уваги й те, що силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022№ 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі господарського суду з міркувань безпеки, та постійними повітряними тривогами, розгляд даної справи здійснений судом у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 08.05.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРГОПАК», як Компанією, та Товариством з обмеженою відповідальністю «БПМ-ГРУП», як Дистриб`ютором, 01 квітня 2021 року було укладено Договір дистриб`юції № 677 (надалі - «Договір») у відповідності до якого Компанія зобов`язується передавати у власність Дистриб`ютора Продукцію на умовах і в порядку, визначених Договором, а Дистриб`ютор зобов`язується приймати Продукцію у власність і оплачувати її вартість, а також якісно виконувати послуги, що замовляються Компанією згідно умов цього Договору.

Дистриб`ютор зобов`язаний приймати у власність Продукцію в строки, визначені в Договорі, і вчасно здійснювати її оплату, (п.2.1.2.)

У відповідності до п. 5.6. продукція передається Дистриб`юторові разом з пакетом документів, в який входить видаткова накладна та накладна на переміщення тари. Продукція вважається переданою Компанією і прийнятою Дистриб`ютором по кількості і якості з моменту підписання Дистриб`ютором видаткової накладної. Перехід права власності відбувається з моменту підписання Дистриб`ютором видаткової накладної. З цього моменту зобов`язання Компанії по поставці Продукції вважаються виконаними належним чином і в повному обсязі.

Пункт 2.1.22 встановлює обов`язок Дистриб`ютора дотримуватися фінансової дисципліни - своєчасно та повно виконувати зобов`язання по оплаті за поставлену Продукцію.

Пунктом 6.1. (з урахуванням змін та доповнень до договору) встановлюється загальний строк виконання Дистриб`ютором своїх зобов`язань за Договором щодо оплати товару, що становить 45 календарних днів (п. 6.1. Договору). Додатково встановлено спеціальні умови щодо строків оплати: для оплати Продукції асортименту ТМ «Мелочи Жизни», ТМ «БОМІ», ТМ «ЧесноЧек», ТМ «Еrgораск» встановлюється термін в 45 календарних днів з дати поставки (дати вказаної у видатковій накладній); в термін з 15.06.21р. по 30.06.21р. оплата Продукції асортименту ТМ "БТКІГ здійснюється Дистриб`ютором протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати поставки (дати вказаної у видатковій накладній); починаючи з 01.07.2021 р. оплата Продукції асортименту ТМ «8411.8» здійснюється Дистриб`ютором протягом 45 календарних днів з дати поставки (дати вказаної у видатковій накладній) (Додаткова угода від 14.06.2021 року).

Зобов`язання по оплаті Продукції вважаються виконаними з дати фактичного надходження коштів на поточний рахунок Компанії. Датою фактичного находження коштів на рахунок Компанії вважається дата зарахування таких коштів на рахунок Компанії в погашення заборгованості (за поставлену Продукцію)».

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до умов Договору постачальником було поставлено товар, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- №113034422 від 18.10.2021 на суму 68 976,00 грн,

- №113034421 від 18.10.2021 на суму 156 319,86 грн,

- №113035732 від 12.11.2021 на суму 69 657,84 грн,

- №113034766 від 22.10.2021 на суму 116 034,84 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що всього позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 410 988,54 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, згідно з приписами статей 173, 174 ЦК України, між позивачем та відповідачем виникло майново-господарське зобов`язання, в силу якого відповідач повинен оплатити отриманий товар, а позивач має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку.

У відповідності до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами частини 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що, за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати.

Крім того, суд враховує. що відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 1 даного Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як унормовано ч. 2 ст. 9 цього ж Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфін України 24.05.1995, № 88: 2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Дослідивши накладні, на які позивач посилається як на доказ отримання товару відповідачем, суд встановив, що вони містять підпис представника відповідача в графі отримання та вказаний підпис скріплено печаткою відповідача.

При цьому суд зазначає, що підписання покупцем накладних, які є первинним обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідачем не оспорено вказану заборгованість, відзиву на позовну заяву не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як зазначає позивач, відповідач здійснював часткові оплати за товар, а тому заборгованість відповідача на момент звернення до суду з позовом становить 388 964,85 грн, яка і була заявлена позивачем до стягнення.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 388 964,85 грн обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

При цьому, судом було оцінено наданий позивачем, в підтвердження своїх вимог, акт звірки взаєморозрахунків, який не є первинним документом, що підтверджує факт поставки позивачем товару відповідачеві, часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, тощо.

Суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків не вважається документом, що підтверджує здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам, що ставляться до первинних документів.

Акт звіряння взаємних розрахунків доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату. Правильність (достовірність) показників дебіторської чи кредиторської заборгованості цим актом не підтверджується.

З огляду на положення ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, яке виникає на підставі договору, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строку розрахунку з Компанією, передбаченого п.6.3., Дистриб`ютор сплачує на користь Компанії пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період прострочення, яка обчислюється від суми основної заборгованості за Договором за кожен день прострочення, починаючи з першого дня такого прострочення, (п. 6.6. Договору).

У відповідності до п. 6.3. у випадку порушення Дистриб`ютором умов оплати Продукції більше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів (одностороння відмова від договору) Компанія має право:

- повністю або частково припинити поставки Продукції, в т.ч. по погодженому Замовленню Дистриб`ютора;

- повністю припинити дію даного Договору, шляхом його розірвання (у цьому випадку Компанія письмово повідомляє Дистриб`ютора про припинення дії даного Договору за 10 (десять) календарних днів до дня запланованого припинення). В такому випадку договір вважається припиненим після спливу 10 (десяти) календарних днів від дати отримання Дистриб`ютором письмового повідомлення про припинення Договору. Належним доказом отримання повідомлення вважається відповідний документ установи зв`язку, або відмітка співробітника Дистриб`ютора про таке отримання.

Таким чином, строк оплати обчислюється відповідно до умов п. 6.1. Договору з урахуванням змін та доповнень і становить - 45 календарних днів, однак прострочення платежу з урахуванням пп. 6.З., 6.6. Договору починається через 15 днів, після закінчення строку для оплати. Отже для визначення суми штрафних санкцій взятий до уваги загальний строк - 60 календарних днів

Отже, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати відповідачем за отриманий товар перевіривши арифметичний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою програми Калькулятор Ліга, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, Інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, 191, 192, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Тоївариства з обмеженою відповідальністю "БПМ-ГРУП" (64305, Харківська область, м. Ізюм, вул. Соснова, 1-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергопак" (08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Соборності, 36, ):

388 964,85 грн заборгованості за договором дистриб`юції №677 від 01.04.2021,

45 059,15 грн пені,

67 721,02 грн інфляційних,

6 507,63 грн річних

7 623,79 грн судового збору

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак" (08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Соборності, 36, ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "БПМ-ГРУП" (64305, Харківська область, м. Ізюм, вул. Соснова, 1-Г, )

Повне рішення складено "15" травня 2023 р.

Суддя С.А. Прохоров