РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2023Справа № 910/12625/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Заїки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Галичфарм" (79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8; ідентифікаційний код 05800293)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-ФАРМ" (109147, російська федерація, м. москва, вул.таганська б.17-23, поверх 6)

про 16 059 748,14 російських рублів

Представники учасників справи:

від позивача: Задорожна Л.Г.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Галичфарм" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Арт-Фарм" про стягнення 16 059 748,14 російських рублів заборгованості за поставлений позивачем товар згідно контракту № ЕХР-031/20 від 01.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі №910/12625/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.12.2022.

Представники сторін у підготовче засідання 21.12.2022 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/12625/22 до судового розгляду по суті на 23.01.2023.

У судовому засіданні 23.01.2023 під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач свого повноважного представника для участі в судовому засіданні 23.01.2023 не направив.

При цьому суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду даної справи, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 365 ГПКУкраїни іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 367 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (частина 2 наведеної норми).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території держави відповідача регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією держави відповідача проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.22 введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до частини 1 ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку держави відповідача та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з державою відповідача.

Виходячи з наведеного, у зв`язку з війною суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду держави відповідача з судовим дорученням про вручення документів.

За таких обставин повідомлення відповідача про розгляд даної справи можливе шляхом ознайомлення з даною ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/.

Згідно з частиною 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 23.01.2023 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2020 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено Контракт №ЕХР-031/20 від 01.06.2020, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача на умовах СІР-москва (якщо інший пункт призначення не передбачений в Разовій специфікації до Контракту) відповідно до правил ІНКОТЕРМС - 2020 фармацевтичні препарати, зокрема, але не виключно, з нанесеним на упаковку знаком для товарів і послуг "APTEPИУM"/"ARTERIUM» (товар), а відповідач зобов`язався прийняти товар і оплатити його згідно даного Контракту (п. 1.1 контракту зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 16.09.2020).

Специфікацією №41 від 22.1102021 до контракту сторони домовились про поставку товару на загальну суму 16 059 750,00 російських рублів.

22.11.2021 на підставі Специфікації №41 від 22.11.2021 позивачем відповідачу було виставлено рахунок-фактуру № 41 на суму 16 059 750,00 російських рублів.

Відповідно до пункту 3.1 контракту, зі змінами, внесеними додатковою угодою №3 від 11.10.2021, відповідач здійснює оплату товару, що поставляється в відповідності до цього контракту, банківським переказом на рахунок позивача в доларах США по курсу центрального банку російської Федерації на день здійснення платежу, що підтверджується копією вихідного SWIFT - повідомлення, завіреного штампом банку відповідача з зазначенням дати здійснення платежу, з відстрочкою платежу 340 (триста сорок ) календарних днів від дати надходження товару.

Датою надходження товару є дата, вказана на штампі (печатці), який проставляється на товаросупроводжуючій документації (CMR, air Waybil і інше) і підтверджують прибуття товару на митний пост країни покупця (п. 4.1 контракту).

Позивач взяті на себе зобов`язання з поставки товару, визначеного специфікацією №41 від 22.11.2021 до контракту на загальну суму 16 059 750,00 російських рублів, виконав належним чином, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №0172601.

Датою, зазначеною на штампі, який проставлений на товаросупровідній документації CMR №0172601, підтверджує прибуття товару на митний пост країни покупця (відповідача) 29.11.2021.

Таким чином, оплата за товар, поставлений позивачем згідно специфікації №41 до контракту, на загальну суму 16 059 750,00 російських рублів, мала бути здійснена відповідачем, виходячи з умов п. 3.1 контракту, у строк до 03.11.2022.

Утім, у порушення взятих на зобов`язань за контрактом, відповідач оплату поставленого позивачем товару не здійснив, що і стало підставою звернення останнього до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 16 059 748,14 російських рублів (загальна вартість поставленого товару -16 059 750,00 російських рублів, за мінусом наявної переплати за попередню партію товару в сумі 1,86 російських рублів).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Статтею 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право"), спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Так, п. 12.1 контракту сторони передбачили підсудність справи Господарському суду міста Києва при поданні позову продавцем (позивачем).

Таким чином, спір у даній справі, підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів (частина 2 наведеної норми).

У силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 названого Кодексу).

У силу ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як уже зазначалося, у п. 3.1 контракту, зі змінами, внесеними додатковою угодою №3 від 11.10.2021, сторони погодили, що відповідач здійснює оплату товару, що поставляється в відповідності до цього контракту, банківським переказом на рахунок позивача в доларах США по курсу центрального банку російської федерації на день здійснення платежу, що підтверджується копією вихідного SWIFT - повідомлення, завіреного штампом банку відповідача з зазначенням дати здійснення платежу, з відстрочкою платежу 340 (триста сорок) календарних днів від дати надходження товару.

Датою надходження товару є дата, вказана на штампі (печатці), який проставляється на товаросупроводжуючій документації (CMR, air Waybil і інше) і підтверджують прибуття товару на митний пост країни покупця (п. 4.1 контракту).

Матеріалами справи підтверджується факт прибуття спірної партії товару на митний пост країни покупця 29.11.2021, а отже обов`язок з оплати повної вартості поставленого товару у сумі 16 059 750,00 російських рублів мав бути виконаний відповідачем у строк до 03.11.2022.

У силу ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, доказів здійснення ТОВ "АРТ-ФАРМ" оплати товару, поставленого позивачем згідно зі специфікацією №41 від 22.11.2021 до контракту, матеріали справи не містять.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16 059 748,14 російських рублів, що еквівалентно 9 593 932,92 грн згідно з офіційним курсом НБУ станом на 10.11.2022, є обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236-238, 240 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АРТ-ФАРМ" (109147, російська федерація, м. москва, вул. таганська, б. 17-23, поверх 6, ідентифікаційний код 964) на користь Акціонерного товариства "Галичфарм" (79024, місто Львів, вул. Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293) суму основного боргу у розмірі 16 059 748,14 російських рублів, що еквівалентно 9 593 932 (дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн. 92 коп., та судовий збір у розмірі 143 908 (сто сорок три тисячі дев`ятсот вісім) грн. 99 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 19.05.2023.

СуддяМ.Є. Літвінова