ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2925/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Колоколова С.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від відповідача - Петрова А.М.;

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року

у справі №916/2925/21

за позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінал Кілія"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія";

2. Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України;

3. Фонду державного майна України;

про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки,

(суддя місцевого господарського суду: Щавинська Ю.М., Господарський суд Одеської області),

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 Державне підприємство "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (далі ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінал Кілія" (далі ТОВ «Зерновий термінал «Кілія»), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка надійшла до суду 10.12.2021, просило суд усунути перешкоди у користуванні ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" частиною земельної ділянки під тимчасовими спорудами: будівлею вагової (літ. С) (одноповерхова споруда з технологічним напрямком і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м та навіс, де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м, загальною площею тимчасової споруди - 85,7 кв.м.); будівлею зернопереробного комплексу (літ. Ц) (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування підйомна платформа, прийомний букер, дві рампи (в`їзд-виїзд), висота підйомної - 1,8 м, висота приміщення, де розташований пульт керування, - 3,1 м, висота рампи (в`їзд-виїзд) - 1,8 м, загальною площею - 364,5 кв.м., що знаходяться на території земельної ділянки портового пункту "Кілія" за адресою: Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вулиця Портова, 4, загальною площею 4.366 га, шляхом звільнення самовільно зайнятої ТОВ "Зерновий термінал Кілія" частини земельної ділянки під тимчасовими спорудами: будівлею вагової (літ. С) (одноповерхова споруда з технологічним напрямком і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м та навіс, де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м, загальною площею тимчасової споруди - 85,7 кв.м.); будівлею зернопереробного комплексу (літ. Ц) (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування підйомна платформа, прийомний букер, дві рампи (в`їзд-виїзд), висота підйомної - 1,8 м, висота приміщення, де розташований пульт керування, - 3,1 м, висота рампи (в`їзд-виїзд) - 1,8 м, загальною площею - 364,5 кв.м., що знаходиться на території земельної ділянки портового пункту "КІЛІЯ" за адресою: Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вулиця Портова, 4, та знесення за рахунок ТОВ "Зерновий термінал Кілія" тимчасових споруд: будівля вагової (літ. С) (одноповерхова споруда з технологічним напрямком і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м та навіс де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м, загальною площею тимчасової споруди - 85,7 кв.м.) та будівлю зернопереробного комплексу (літ. Ц) (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування підйомна платформа, прийомний букер, дві рампи (в`їзд-виїзд), висота підйомної - 1,8 м, висота приміщення де розташований пульт керування, -3,1 м, висота рампи (в`їзд-виїзд) - 1,8 м, загальною площею - 364,5 кв.м., що знаходиться на території земельної ділянки портового пункту "КІЛІЯ" за адресою: Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вулиця Портова, 4.

В позовній заяві ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" зазначив, що є постійним користувачем земельної ділянки, загальною площею 4,366 га розташованої за адресою: місто Кілія, вулиця Портова (Желєзнякова), 4, а дані щодо реєстрації права власності на майно, власником якого є відповідач, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Крім того, позивач вказав, що в рамках справи №916/2514/21 відповідачем визнано обставину належності йому тимчасових споруд, які є предметом даного спору. Відповідачем на даній земельній ділянці самовільно розміщено тимчасові споруди будівля вагової (літ. «С») - загальною площею 85,7 кв. м. та будівлю зернопереробного комплексу (ліг. «Ц») - загальною площею 364, 5 кв. м., що належать на праві власності ТОВ "Зерновий термінал Кілія", в якості рухомого майна.

З урахуванням того, що згоди на розміщення цих споруд на земельній ділянці ані позивач, ані Фонд державного майна України по Одеській та Миколаївській області не давали, ДП "МТП Усть-Дунайськ" вважає таке розміщення порушенням його прав, як землекористувача.

Отже використання відповідачем земельної ділянки позивача здійснюється без правових підстав на безоплатній основі, з порушенням набуття прав на земельну ділянку, що в свою чергу обмежує позивача у її використанні.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 у справі №915/2925/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що спірне майно, яке використовується відповідачем у провадженні діяльності портового оператора, останнім набуто на відповідній правовій підставі. При цьому, встановлена судом обставина укладання Договору оренди б/н від 01.07.2003 (т.4 а.с.100-102), яким попередньому власнику було надано в оренду частину площі, покритої дорожніми плитами, саме для будівництва зернової лінії, на якій, в тому числі, розташовані вагова, навантажувально-розвантажуючий комплекс, спростовує обставину самовільного зайняття земельної ділянки шляхом спорудження спірного майна.

Місцевий господарський суд зазначив про необґрунтованість доводів позивача щодо самовільного зайняття відповідачем спірної частини земельної ділянки. Водночас враховуючи, що питання користування відповідачем земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому на праві власності рухоме майно, наразі не врегульовано належним чином, суд зазначає про використання відповідачем такої земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що не є тотожним самовільному зайняттю земельної ділянки.

Водночас, з урахуванням нормативно встановленого принципу єдності нерухомості та земельної ділянки у розмірі, що є необхідним для обслуговування такої нерухомості, суд вважає, що позивачем не спростовано відповідні заперечення відповідача та не доведено порушення його права на користування земельною ділянкою в частині, що знаходиться під спірними об`єктами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що за встановлених обставин покладення на відповідача, у діях якого судом не встановлено самовільного зайняття земельної ділянки, з урахуванням також існування обставини не врегулювання питання користування земельною ділянкою співвласниками нерухомого майна, застосування наслідків у вигляді знесення майна не відповідало б вищевказаним критеріям щодо втручання у право мирного володіння майном.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 по справі №916/2925/21 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що при ухваленні рішення допущені суттєві порушення норм процесуального та матеріального права, вказані порушення вплинули на результат судового спору, оскільки потягли за собою ухвалення неправомірного рішення.

Заявник апеляційної скарги зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо прийняття та оцінки доказів, зокрема місцевим господарським судом безпідставно прийнято відзив та докази до нього, а також безпідставно долучено до матеріалів справи додаткові пояснення відповідача від 04.09.2022 та 28.09.2022. На думку апелянта, відповідачем подано відзив та докази поза межами встановленого судом строку (без надання конкретних доказів поважності причин пропуску строку), що має наслідком відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та доказів і залишення їх без розгляду.

Заявник апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо розміщення відповідачем споруд на підставі Договору, затвердженого судом у справі №916/3971/21.

Так, ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" зазначило, що внаслідок невиконання ТОВ «Зерновий термінал Кілія» на підставі умов укладеного між сторонами договору, скористалось правом на розірвання договору в односторонньому порядку.

Також на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що договір, який був затверджений судом по справі №916/3971/21, не містить положення щодо надання ТОВ «Зерновий термінал Кілія» права на розміщення на території ДП будь-якого майна, у т.ч. майна, яке вказане у предметі позову по справі №916/2925/21.

Крім того, матеріали справи містять лист позивача від 05.08.21 вих №408/01/01-21, яким позивач висунув відповідачу вимогу про демонтаж та вивезення тимчасових споруд з території земельної ділянки.

ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" вказує, що зі змісту листів Фірми «ДАВОС» у формі ТОВ від 10.09.2022 №1/22, направлених на адресу позивача, Фірма «ДАВОС» підтвердила факт відсутності правовідносин за Договором оренди №б/н від 01.07.2003, як з відповідачем, так і з будь-якою іншою особою починаючи з 2004 року.

Крім того, позивач критично розцінює застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм Закону України «Про морські порти України» та положень Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалів від 10.06.2021 №44-П-АМПУ-21, укладеного між ДП «АМПУ» та відповідачем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року по справі №916/2925/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Одеської області; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2925/21.

09.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2925/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 апеляційну скаргу ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року по справі №916/2925/21 залишено без руху.

27.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року по справі №916/2925/21, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року по справі №916/2925/21.

14.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Зерновий термінал Кілія" надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ».

ТОВ «Зерновий термінал Кілія» не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх необрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним. На переконання відповідача суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, правомірно врахував обставини справи, а скаржник не довів в чому полягає порушення порушення судом норм матеріального права при їх оцінці.

Крім того, 28.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Фонду державного майна України надійшли письмові пояснення по суті справи.

Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України в поясненнях вказало, що не є учасником спірних правовідносин, які виникли між ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» та ТОВ «Зероновий термінал Кілія» з питань щодо права користування спірною земельною ділянкою та усунення перешкод у її користуванні, оскільки Мінінфраструктури не є органом управління ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ».

В свою чергу Фонд державного майна України в поясненнях зазначив, що рішення суду першої інстанції є безпідставним, а місцевий господарський суд не в повній мірі врахував вимоги земельного законодавства та докази, надані позивачем. На думку Фонду розміщення відповідачем об`єктів (некапітальних споруд) для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка належить позивачу на праві постійного користування, свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 призначено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року по справі №916/2925/21 на: 15.05.2023 року о 14-00 год.

15.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника до суду через територіальну віддаленість та відрядження.

За приписами ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Явка представників сторін у судове засідання не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, з огляду на ведені припсии чинного закондавства, судова колегія вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання з`явився представник відповідача, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги. Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників учасників, які не з`явились, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матерілаів справи, зокрема, відповідно до Статуту ДП "МТП Усть-Дунайськ" є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України. Основним видом діяльності підприємства є допоміжне обслуговування водного транспорту. (т.1 а.с.12-37)

З Державного Акту на право постійного користування землею від 05.02.2004 ІІ-ОД №000016 вбачається, що ДП "Морський торговельний порт "Усть-Дунайськ" надано у постійне користування земельну ділянку, загальною площею 4,366 га, згідно з планом землекористування, за адресою: місто Кілія, вулиця Портова (Желєзнякова). (т.1 а.с.38-41)

Землю надано у постійне користування для експлуатації та обслуговування Кілійського вантажного портового пункту.

03.12.2019 було прийнято Наказ Фонду державного майна України №1240 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (т.3 а.с.210-211).

Наказом Міністерства інфраструктури України №879 від 18.12.2019 функції з управління єдиним майновим комплексом Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" передано до сфери управління Фонду державного майна України, у зв`язку з чим останнім було прийнято Наказ №80 від 20.01.2020 "Про прийняття до сфери управління Фонду державного майна України єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (т.3 а.с. 213-215).

Також в матеріалах справи наявний перелік майна ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", яке передано до сфери управління Фонду державного майна України (т.3 а.с.217-219).

Відповідно до імперативних положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 у справі №916/2514/21, залишеним в силі постановою Південно-західного апеляційного суду від 13.07.2022, позов ТОВ "Зерновий термінал Кілія" задоволено частково; визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 05.02.2020 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 50991575) про державну реєстрацію права власності на 17/100 частин майнового комплексу з реєстраційним номером 23, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія"; припинено право власності ТОВ "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" на 17/100 частин майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, а саме: літ. "Ц" зернопереробний комплекс загальною площею 4,8 кв.м та літ. "Ч" ангар загальною площею 522,8 кв.м; визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 18.06.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краншип", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою І.С., зареєстрований в реєстрі за №7913, в частині передачі в строкове платне володіння та користування (оренду) зернопереробного комплексу літ. "Ц" загальною площею 4,8 кв.м та ангару літ. "Ч" загальною площею 522,8 кв.м; стягнуто з ТОВ "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" на користь з ТОВ "Зерновий термінал Кілія" витрати зі сплати судового збору у сумі 5675 грн; стягнуто з ТОВ "Краншип" на користь з ТОВ "Зерновий термінал Кілія" витрати зі сплати судового збору в сумі 1135 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

При розгляді вказаної справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

19.08.2003 між Фірмою "ДАВОС" у формі ТОВ ("Продавець") та ОСОБА_1 ("Покупець") укладено Договір купівлі-продажу б/н (далі Договір б/н від 19.08.2003), за умовами пункту 1 якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця комплекс тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташований на території Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4), який складається з наступних об`єктів: ангар загальною площею 521,5 кв.м, вагова (операторська та вагова платформа) загальною площею 86 кв.м; естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання загальною площею 365 кв.м.

На виконання вищенаведеного договору 19.08.2003 між Фірмою "ДАВОС" у формі ТОВ та Граммою О.В. підписано Акт приймання-передачі майна б/н, згідно з яким Продавець передав, а Покупець прийняв наступний комплекс тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1 ("майно"), розташований на території Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4), який складається з наступних об`єктів: ангар загальною площею 521,5 кв.м, вагова (операторська та вагова платформа) загальною площею 86 кв.м; естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання загальною площею 365 кв.м.

08.07.2019 проведено державну реєстрацію ТОВ "Зерновий термінал Кілія", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0070714.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Зерновий термінал Кілія", оформленим протоколом №17/09 від 18.09.2019 (відповідний протокол наявний у матеріалах справи т.1 а.с.75-78), вирішено:

- збільшити статутний капітал товариства без дотримання пропорцій учасників останнього;

- затвердити внесення додаткового вкладу від учасника товариства ОСОБА_1 у вигляді:

1) комплексу тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташованого на території Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4), який складається з наступних об`єктів: будівля ангар (літ."Ч"; одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми, загальною площею 521,5 кв.м, висотою 11 м); будівля вагової (літ."С"; одноповерхова споруда з технологічним напрямком і складається з двох частин: операторської площею 9,29 кв.м, висотою 2,3 м та навісу, де розташована вагова платформа, площею 76,41 м2, висотою 4,3 м), загальною площею тимчасової споруди 85,7 кв.м); будівля зернопереробного комплексу (літ."Ц"; естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається з декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рампи (в`їзд-виїзд), висота підйомної 1,8 м, висота приміщення, де розташований прийомний бункер від 4 до 4,6 м, висота приміщення, де розташований пульт керування 3,1 м, висота рампи (в`їзд- виїзд) 1,8 м, загальною площею тимчасової споруди 364,5 м2 (оцінка та вартість переліченого майна складає 3420000 грн);

2) ваги автомобільні, модель А-30 (0,5-30 тонн), заводський номер б/н 1 шт., вантажно-розвантажувальне транспортне обладнання, що складається з: розвантажувача автомобілів У15-УРАГ вантажопідйомністю до 50 тонн 1 шт., норії "НЦ-100" висотою 30 м 1 шт., прийомного бункера 1шт., транспортерної лінії у напрямках "Ангар", "Склад №1/№2", "На воду" загальною довжиною 125 м (оцінка та вартість переліченого майна становить 1462400 грн);

- вищенаведене майно взяти на баланс товариства;

- затвердити збільшення статутного капіталу ТОВ "Зерновий термінал Кілія" на 4882400 грн, у зв`язку з чим останній після збільшення складатиме 4884900 грн;

- внести зміни до відомостей про товариство у зв`язку зі зміною розміру статутного капіталу, доручити керівнику товариства вжити заходів щодо проведення державної реєстрації змін до відомостей про товариство, а також уповноважити його видавати від імені товариства довіреності відповідним фахівцям на проведення вищезазначених дій.

У відповідному рішенні суду першої інстанції також зазначено, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором купівлі-продажу від 10.08.2003, укладеним між Фірмою "ДАВОС" у формі ТОВ та гр. ОСОБА_1 (т.с.1, а.с.40), довідкою про балансову вартість майна, видною ТОВ Зерновий термінал Кілія (т.с.1, а.с.45), рішенням загальних зборів учасників ТОВ Зерновий термінал Кілія, оформлених протоколом 17/09 від 18.09.2019р. (т.с.1, а.с.46, 47), висновком експерта № 8196 від 06.07.2021р. (т.с.1, а.с. 13-139) з урахуванням приписів ст. 79 Господарського процесуального кодексу України позивачем підтверджено наявність в нього права власності на зернопереробний комплекс літ Ц, загальною площею 4,8 м2, ангар літ Ч, загальною площею 522,8 м2 саме як на рухоме майно.

При цьому судом зазначено, що матеріали справи не містять, а відповідач 1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що оспорюване майно є об`єктами нерухомого майна.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду стосовно того, що майно є рухомим, врахував, що згідно з висновком експерта б/н від 06.07.2021 споруди зернопереробного комплексу літ. "Ц" та ангар літ. "Ч", розташовані на території порто-пункту Кілія ДП "МТП Усть-Дунайськ" за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, не відносяться до капітальних споруд.

При цьому, як вказав суд, жодного доказу на спростування вказаного висновку експерта про те, що вищенаведені споруди зернопереробного комплексу літ. "Ц" та ангар літ. "Ч", право власності на які зареєстровано за ТОВ "Зерновий термінальний комплекс "Кілія", не є капітальними, учасниками справи до суду подано не було.

Судом при розгляді справи №916/2514/21 також встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 28.09.2015 у справі №916/3270/15 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 про виправлення описок), яке набрало законної сили та є чинним, позов Міністерства інфраструктури України до Виконавчого комітету Кілійської міської ради та Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради №142 від 31.10.2012; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.12.2012 серії САС №314411, видане Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області; визнано за державою в особі органу, уповноваженого управляти державним майном Міністерством інфраструктури України право власності на 94/100 частини комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, які складаються з адмінбудівлі літ. "А", теплиці літ. "В", складу літ. "Г", магазину літ. "Е", гаражу літ. "Ж-Ж1-Ж2", спортивного залу літ. "З", теслярних майстерень літ. "И", складу РБГ літ. "К", радіостанції літ. "Л-Л1", матеріального складу літ. "М", матеріального складу літ. "Н", мехмайстерні літ. "О-О1-О2", мехмайстерні літ. "П", такелажної літ. "Р", прохідної літ. "Т", складу літ. "У", насосної літ. "Ф", цементного складу літ. "Ш", будівлі літ. "Щ", матеріального складу літ. "Э", заправної літ. "Ю", навісу з бензоколонкою літ. "Я", складу літ. "1А", навісу літ. "1Б", убиральні літ. "1В", убиральні літ. "1Г", складу літ. "1Д", такелажного складу літ. "1Е", складу літ. "1Ж", складу літ. "1З", навісу літ. "1И", вагової літ. "1К"; навісу літ. "1Л", насосної літ. "1М", трансформаторної літ. "1Н", складу літ. "1О", складу літ. "1П", БСУ літ. "1Р", тиру літ. "1С", убиральні літ. "1Т", навісу літ. "1У", складу палива літ."1Ф", складу літ. "1Х" - загальною площею 4614,3 кв.м та надвірних споруд №1-11, 31-48, виробничих споруд №12-15, 17-30, причалу №16, надвірних споруд (мощення) - І-ІІІ.

17.01.2019 було проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності Міністерства інфраструктури України на вищезазначене майно (номер запису про право власності: 29942478).

21.06.2019 відбулися організовані Державним підприємством "СЕТАМ" електронні торги з продажу 6/100 частин комплексу будівель та споруд загальною площею 340,6 кв.м, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Железнякова, 4 (реєстраційний номер лота; 333231; стартова ціна продажу 1812388 грн; підстава визначення переможця: найвища цінова пропозиція; переможець торгів учасник №1; ціна продажу 1848635,76 грн), що підтверджується протоколом електронних торгів №414214.

В подальшому 05.07.2019 державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Савицькою О.Ю. відповідно до статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі акту про проведені електронні торги, затвердженого 03.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М., було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" свідоцтво, яким підтверджено, що останньому на праві власності належить майно, що складається з 6/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, що складається з: санпропускника з котельнею літ. "Б-Б1" площею 163,5 кв.м, павільйону морвокзалу літ. "Х" площею 177,1 кв.м, загальною площею 340,6 кв.м, вартістю 1812388 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 23, загальна площа об`єкта 5489,60 кв.м, що складається в цілому з адмінбудівлі літ. "А", санпропускника з котельнею літ. "Б-Б1", теплиці літ. "В", складу літ. "Г", магазину літ. "Е", гаражу літ. "Ж-Ж1-Ж2", спортивного залу літ. "З", теслярних майстерень літ. "И", складу РБГ літ. "К", радіостанції літ. "Л-Л1", матеріального складу літ. "М", матеріального складу літ. "Н", мехмайстерні літ. "О-О1-О2", мехмайстерні літ. "П", такелажної літ. "Р", вагової літ. "С", прохідної літ. "Т", складу літ. "У", насосної літ. "Ф", павільйону морвокзалу літ. "Х", зернопереробного комплексу літ. "Ц", ангару літ. "Ч", цементного складу літ. "Ш", будівлі літ. "Щ", матеріального складу літ. "Э", заправної літ. "Ю", навісу з бензоколонкою літ. "Я", складу літ. "1А", навісу літ. "1Б", убиральні літ. "1В", убиральні літ. "1Г", складу літ. "1Д", такелажного складу літ. "1Е", складу літ. "1Ж", складу літ. "1З", навісу літ. "1И", вагової літ. "1К"; навісу літ. "1Л", насосної літ. "1М", трансформаторної літ. "1Н", складу літ. "1О", складу літ. "1П", БСУ літ. "1Р", тиру літ. "1С", убиральні літ. "1Т", навісу літ. "1У", складу палива літ."1Ф", складу літ. "1Х" надвірних споруд 1-48, І-ІІІ, яке придбане Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" за 1848635,76 грн, що раніше належало Фірмі "ДАВОС" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Децик Е.М. 29.11.2007 за реєстровим №8368, зареєстрованого 05.12.2007 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством "Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" Кілійської міської ради, номер запису: 24 в книзі: 52, реєстраційний номер: 19841462.

Рішенням зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія", оформленим протоколом б/н від 28.01.2020, вирішено, зокрема, створити Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія", а також те, що оціночна вартість вкладу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія", яка виражена у негрошовій формі, а саме: 6/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Портова, 4, що складається з санпропускника з котельнею літ. "Б-Б1" площею 163,5 кв.м, павільйону морвокзалу літ. "Х" площею 177,1 кв.м (всього загальною площею 340,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, номер запису про право власності: 32275282), становить 1948635 грн. Крім того, вирішено сформувати статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" за рахунок грошових коштів та майнового внеску засновників товариства, а саме: ОСОБА_2 належить 1,02% статутного капіталу товариства (номінальною вартістю 20000 грн; сформований за рахунок грошового внеску до статутного капіталу); Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" належить 98,98% статутного капіталу (номінальною вартістю 1948635 грн; сформований за рахунок майнового внеску до статутного капіталу вищенаведених 6/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ).

29.01.2020 було оформлено Акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія", відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" на виконання протоколу зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" б/н від 28.01.2020 передало до статутного капіталу вказаного товариства нерухоме майно, яке є його внеском, а саме: 6/100 частин комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Портова, 4, що складається з: санпропускника з котельнею літ. "Б-Б1" площею 163,5 кв.м, павільйону морвокзалу літ. "Х" площею 177,1 кв.м (всього загальною площею 340,6 кв.м; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 23), у той час як директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" прийняв це майно як внесок Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАРНС" до статутного капіталу.

З матеріалів даної справи судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ "Зерновий термінал Кілія" (Орендар) та ТОВ "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" (Орендодавець) було укладено Договір оренди вказаного нерухомого майна за реєстр. №2752 (т.5 а.с.6-9), предметом якого є платне, строкове користування Орендарем з метою розміщення офісу та забезпечення адміністративно-побутових потреб у портопункті Кілія порту "Усть-Дунайськ" об`єктом оренди, загальною площею 340,60 кв.м., до складу якого входять: санпропускник з котельнею літ. "Б-БІ, загальною площею 163,5 кв.м. та павільйон морвокзалу літ. "X", загальною площею 177,1 кв.м.

На виконання умов договору відповідачу на підставі Акту приймання-передачі в орендне користування об`єктів нерухомості (т.5 а.с.10) передано об`єкт оренди, загальною площею 340,60 кв.м., що розташований на території портового пункту Кілія порту "Усть-Дунайськ", за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова) 4.

Крім того, Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3971/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 03.08.2022, позов ТОВ "Зерновий термінал Кілія" задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні ТОВ "Зерновий термінал Кілія" права користування своїм майном шляхом зобов`язання ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" утриматись від вчинення будь-яких дій, що перешкоджатимуть ТОВ "Зерновий термінал Кілія" у праві проходу, проїзду через прохідну літ. "Т" загальною площею 20,8 кв.м., що входить до складу 83/100 частин будівель та споруд, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 №288463013, на територію портового пункту Кілія філії "Усть Дунайськ" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту "Усть-Дунайцськ"), розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4. Визнано укладеним між ТОВ "Зерновий термінал Кілія" та ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури у визначеній редакції.

В рамах даної справи судами встановлено, що 10.06.2021 між ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та ТОВ "Зерновий термінал Кілія" (Портовий оператор) було укладено договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21 (копія договору наявна в матеріалах справи т.4 а.с.90-94), за умовами п. 1.1. якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №1 портового пункту Кілія філії "Усть-Дунайськ Державного підприємства Адміністрація морських портів України (надалі - Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Згідно з п.7.1 Договору він набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня поточного року його підписання, але у будь-якому разі не пізніше строку дії (чинності) документів, які були подані портовим оператором до Адміністрації та стали підставою для укладання цього договору.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, Договір вважається продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору, до 31 грудня кожного наступного календарного року.

З урахуванням зазначеного, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи заяв ДП "АМП України" про припинення Договору про забезпечення доступу портового операторі до причалу(ів) від 10.06.2021 за №44-П-АМПУ-21, суд дійшов висновку, що вказаний договір є чинним та діє до 31.12.2022.

Приймаючи до уваги набуття ТОВ "Зерновий термінал Кілія" права експлуатації причалом портового пункту Кілія філії "Усть-Дунайськ" державного підприємства "АМП України", розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, на підставі Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 10.06.2021 за № 44-П-АМПУ-21, відомості про основні та допоміжні види господарської діяльності Товариства, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2021р., суд дійшов висновку у справі №916/3971/21 про наявність у позивача правового статусу "портового оператора" відповідно до Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI.

Судом у справі №916/3971/21 встановлено, що зазначений договір від 10.06.2021 забезпечує виконання портовим оператором - ТОВ "Зерновий термінал Кілія" вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу (ів) у межах, визначених у паспорті гідротехнічної споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

На території причалу №1 "Зерновий термінал Кілія" має право здійснювати та здійснює вантажно-розвантажувальні роботи та надає послуги із використанням причалу, при цьому, до складу інфраструктури портопункту Кілія, який забезпечує вантажно-розвантажувальні роботи біля єдиного портового причалу (управління яким належить до сфери ДП «АМПУ») входять як об`єкти належні позивачеві (рухоме та нерухоме майно, так і відповідачеві: нерухоме майно та земельна ділянка в межах портопункту Кілія), тому відокремити будь-який об`єкт нерухомості, який би самотужки забезпечив би позивачу можливість здійснювати послугу портового оператора неможливо. Усі об`єкти (рухоме та нерухоме майно), які знаходяться на території портопункту Кілія входять до складу інфраструктури цього морського порту, забезпечують безперервність технологічного процесу, тому, як вказав суд, редакція договору, запропонована позивачем, відповідає вимогам ч.3 ст. 18 Закону України "Про морські порти України".

Позивачем на електронну пошту відповідача було направлено листа від 14.04.2022 за №182/01/04-22 щодо розірвання в односторонньому порядку з 20.04.2022 договору, який рішенням суду від 17.02.2022 у справі №916/3917/21 визнано укладеним, через порушення умов договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 01.07.2003 між Морським торговельним порт Усть-Дунайськ" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Давос" (Орендар) укладено Договір оренди державного майна б/н (далі Договір оренди б/н від 01.07.2003) (т.4 а.с.100-102), згідно з пунктом 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно ("майно") частину відкритої площі, покритої дорожними плитами, загальною площею 2500 кв.м, під зернову лінію №1 за адресою: м. Кілія, вул. Железнякова, 4, яка знаходиться на балансі Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (Кілійський вантажний портовий пункт), вартість якого визначена згідно з експертною оцінкою і становить 68182 грн.

В силу пункту 1.2 Договору оренди б/н від 01.07.2003 майно передається в оренду з метою використання частини відкритої площі, покритої дорожними плитами, Орендарем під тимчасове будівництво зернової лінії №1, на якій розташовані: вагова, займаюча площу 260 кв.м; навантажувально-розвантажуючий комплекс, займаючий площу 1090 кв.м; два склади, займаючі площу 1150 кв.м. Ці споруди будуються Орендарем на свої кошти, вартість їх при оцінюванні не враховується.

У пункті 2.1. Договору оренди б/н від 01.07.2003 узгоджено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

На виконання вказаного вище договору оренди сторонами останнього 01.07.2003 було підписано акт приймання-передачі частини відкритої площі під зернову лінію №1 (т.4 а.с.103).

27.12.2018 року між позивачем та ТОВ "Давос-Агро" було укладено договір про надання послуг №8Д (т.5 а.с.11-16), предметом якого є послуги щодо стоянки транспортних засобів та технологічного устаткування ТОВ "Давос-Агро", на охороняємій території виконавця за адресою: 68300, м. Кілія, Одеська область, вул. Портова, 4. Перелік автотранспортних засобів та технологічного устаткування закріплений у додатках до договору. Згідно з додатком №2 до договору до такого технологічного устаткування віднесено, в тому числі, ангар та зернопереробний комплекс з конвеєрною лінією.

В матеріалах справи також наявний лист ДП "МТП "Усть-Дунайськ" від 17.09.2019 №683/01/07-19 (т.5 а.с.28), в якому підприємство зазначило, що на підставі Договору про надання послуг №8Д від 27.12.2018 на території порто- пункту Кілія ДП "МТП Усть-Дунайськ" знаходиться технологічне устаткування ТОВ "Давос-Агро", а саме: вагова за літ. "С", зернопереробний комплекс за літ. "Ц" та ангар за літ. "Ч", та просило ТОВ "Давос-Агро" надати копії документів, підтверджуючих право власності чи користування на таке майно.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), по-друге, - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням наведених положень законодавства власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17).

Залежно від характеру посягання на права власника і змісту захисту, який надається власнику, виділяються речово-правові та зобов`язально-правові засоби захисту права власності.

Речові засоби захисту права власності та інших речових прав покликані захищати ці права від безпосереднього неправомірного впливу будь-яких осіб. До речово-правових позовів належать: вимоги до незаконного володільця про витребування майна (віндикаційний позов); вимоги власника щодо усунення порушень права власності, які не пов`язані з володінням (негаторний позов); вимоги власника про визнання права власності.

Зобов`язально-правові позови базуються, як правило, на договорах, але можуть ґрунтуватися і на недоговірних зобов`язаннях.

Предметом негаторного позову є вимога власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

З огляду на вищенаведене, право власності як абсолютне право, має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №909/392/19).

За змістом ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Верховним Судом у постанові від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18 зазначено, що у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

При цьому, відсутність у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, у разі правомірності набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна. У таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами по справі дана обставина жодним чином не заперечується, відповідачу на праві приватної власності належить рухоме майно, яке було внесено до статутного капіталу товариства ОСОБА_1 , яким, в свою чергу, означене майно було придбано у Фірми "ДАВОС" у формі ТОВ.

Вказане майно майно разом з орендованим у ТОВ "Зерновий термінальний комплекс "Кілія" нерухомим майном, а саме санпропускник з котельнею літ. "Б-БІ, загальною площею 163,5 кв.м. та павільйон морвокзалу літ. "X", загальною площею 177,1 кв.м., використовується ТОВ "Зерновий термінал Кілія" у провадженні діяльності портового оператора. Сам цикл господарської діяльності портового оператора складається з отримання вантажу, перевалки, короткочасного зберігання та перевантаження. Спірні ангар та будівля вагової використовуються для зважування та короткочасного зберігання вантажу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені в інших судових справах обставини, а також розташування майна та обставини його використання, судовою колегією Південно-західного апеляційного господарського суду не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно неможливості та безпідставності в даному випадку застосування Закону України «Про морські порти» до спірних правовідносин.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України визначені Законом України "Про морські порти України".

Відповідно положень ст. 18 Закону "Про морські порти України" господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту. У межах морського порту функціонують суб`єкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням суден, пасажирів, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту.

Згідно з ч. 1 ст.19 Закону "Про морські порти України" у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, у тому числі порядок приймання з суден нафти, нафтовмісних вод, суднових стічних вод, сміття, експлуатаційних та вантажних відходів, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Пункт 8 ч.1 ст. 1 Закону "Про морські порти України" визначає об`єктами портової інфраструктури, зокрема, рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту тощо.

Так, здійснення діяльності портового оператора ТОВ "Зерновий термінал Кілія" підтверджується також укладеним відповідачем з ДП "АМПУ" Договором про забезпечення доступу портового оператора до причалів від 10.06.2021 № 44-П-АМПУ-21

Як зазначалося раніше, рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3971/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 03.08.2022, визнано укладеним між ТОВ "Зерновий термінал Кілія" та ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" Договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури у визначеній редакції.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в частині безпідставного посилання відповідача на одностороннє розірвання означеного договору внаслідок його невиконання відповідачем, з огляду на помилкове тлумачення позивачем норм права щодо набрання чинності договором, укладеним на підставі рішення суду.

Так відповідно до ч.2 ст.187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Частиною 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду у справі №916/3971/21, договір фактично вважається укладеним з дня набрання рішенням законної сили, тобто з дня прийняття постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2022.

В свою чергу лист про розірвання договору в односторонньому порядку з 20.04.2022 позивачем було направлено 14.04.2022, тобто до моменту набрання рішенням законної сили та фактичного укладання договору.

Крім того, судова колегія звератає увгау, що майно, яке використовується відповідачем у провадженні діяльності портового оператора, останнім набуто на відповідній правовій підставі. Так, було укладено Договір оренди б/н від 01.07.2003 (т.4 а.с.100-102), яким попередньому власнику було надано в оренду частину площі, покритої дорожніми плитами, саме для будівництва зернової лінії, на якій, в тому числі, розташовані вагова, навантажувально-розвантажуючий комплекс, що виключає обставину самовільного зайняття земельної ділянки шляхом спорудження спірного майна.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість доводів позивача щодо самовільного зайняття відповідачем спірної частини земельної ділянки, а доводи апелянта є безпідставними та такими, що спростовуються встановленими обставинами справи.

Водночас враховуючи, що питання користування відповідачем земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому на праві власності рухоме майно, наразі не врегульовано належним чином, суд зазначає про використання відповідачем такої земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що не є тотожним самовільному зайняттю земельної ділянки.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки.

Стосовно позовних вимог щодо знесення належного відповідачу рухомого майна, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст. 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Крім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі ( рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року ("East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року ( заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у діях відпоівдача відсутні обставини самовільного зайняття земельної ділянки, з урахуванням також існування обставини не врегулювання питання користування земельною ділянкою співвласниками нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наслідків у вигляді знесення майна не відповідало б вищевказаним критеріям щодо втручання у право мирного володіння майном.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення норм процесуального права, а також оцінки судом недопустимих доказів, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст.77, 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку порушення процесуального права, про які зазначає апелянт, не призвели до прийняття неправильного рішення та не є безумовною підставою для скасування.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні матеріали справи та обставини подання позивачем додаткових доказів по справі, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи апелянта порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року у справі №916/2925/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року у справі №916/2925/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року у справі №916/2925/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.12.2022 року у справі №916/2925/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.05.2023 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

А.І. Ярош