ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023м. ХарківСправа № 922/524/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"(04053, м. Київ, Шевченківський район м. Києва,вул. Кудрявська, 26/28)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ"( 61038, м. Харків, пров. Ювілейний 28-А)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Лещенко Л.С.( дов №2-79д від 20.02.2023 року)

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ", в якій просить суд:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО - СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» () на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» () 2 351 760,00 гривень, в тому числі пеню у розмірі 1 662 960,00 гривень та штраф у розмірі 688 800,00 гривні, витрати по сплаті судового збору у сумі 35 276,40 гривні.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки № 21Т-115 від 24.09.2021 року

Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193, ГК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.02.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "14" березня 2022 р. о 11:00.

Ухвалою Господарського суду від 14.03.2023 року, підготовче засідання відкладено на "05" квітня 2023 р. о 11:00.

В підготовчому засіданні 05.04.2023 постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до "19" квітня 2023 року о 12:00 год.

12.04.2023 року на вимогу суду представником позивача надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» та докази направлення позовної заяви з додатками на адресу Відповідача, з якого вбачається зміна адреса відповідача : 61038, м. Харків, пров. Ювілейний 28-А, вказані документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.04.2023 постановлено протокольну ухвалу, відкладено підготовче засідання до 03.05.2023 о 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 19.04.2023.

В судовому засіданні 03.05.2023 постановлено протокольну ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті на 15.05.2023 о 14:00 год.

08.05.2023 року від представника Акціонерного товариства «Укргазвидобування», через канцелярію суду подано письмові пояснення (вх.№11393/23), вказані пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2023 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки щодо своєчасної поставки товару.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву, не скористався, клопотань про надання йому часу на підготовку відзиву або інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Проте ухвали суду, яка направлялася на адресу відповідача, повернуті без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "адресат відсутній".

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 у справі № 44/227-б).

Згідно з частиною 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18). Тож відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 28.11.2022 року, місцезнаходження відповідача - 61038, м. Харків, пров. Ювілейний 28-А та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем повторно направлено позовну заяву.

В ході розгляду справи судом в повному обсязі досліджено письмові докази у справі відповідно до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами відповідно до ст. 74 ГПК України.

За ст. 219 ГПК України, рішення у справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.05.2023, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

24.09.2021 року між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (Покупець) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГІВЕЛЬІЮ-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» (Постачальник) укладено Договір поставки № 21Т-115 (надалі - Договір) на суму 9 840 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Паливозаправник UАКАПЗ-5М1 (надалі - Товар), зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до Договору і є його невід`ємною/-ими частиною/- ами), а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Пунктом 1.2. Договору визначено, найменування / асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна ціна Договору вказується у специфікації / -ях (надалі - Специфікація / -її), яка є Додатком № 1 до Договору та його невід`ємною частиною. Строк поставки Товару визначається Графіком поставки Товару, який є Додатком № 3 до Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 5.1 Договору, строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Спеціфікації/-я./ та Графіку поставки до цього Договору.

Згідно з гі. 5.2. Договору, датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару, форма якого наведена в Додатку № 4 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується якщо Постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної вважається дата підписання Покупцем).

Строк дії Договору визначений у п. 10.1 Договору і складає: «Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), за умови надання Постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього Договору і діє до 31.12.2022 року.»

Графіком поставки Товару (Додаток № 3) встановлений наступний строк поставки Товару: згідно графіка поставки 150 календарних днів після укладання договору, але не пізніше 31.03.2022р з можливістю дострокової поставки. Отже, Графіком поставки встановлений строк поставки Товару 150 календарних днів після укладання договору (21.02.2022 , але не пізніше 31.03.2022 р.).

07.06.2022 року на адресу Відповідача було направлено листа вих. № ШГВ 1636/003.1.1-05 з проханням виконати умови Договору та повідомити про можливість поставки Товару.

Станом на день розгляду справи Товар Відповідачем не поставлений.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За абз. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

В статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягти згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений сторонами спору договір за своїм правовим характером є договором поставки, отже зобов`язальні відносини сторін підпадають під дію положень § 3, 1 глави 54 ЦК України

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами купівлі-продажу, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

Пунктом 3 ч.І ст, 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Також, ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст 617 Цивільного кодексу України),

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду викладена у Постанові Верховного суду від 09 лютого 2018 року у справі № 911/2813/17.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.9 Договору у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки Товару у строки, зазначені у Графіку поставки Товару до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару.

Проаналізувавши пункт 7.9 договору суд дійшов висновку, що сторони передбачили стягнення пені у розмірі 0,1% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення та штрафу за прострочення більше 10-ти календарних днів і у розмірі 7% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 ЦКУ пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГКУ - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 р. у справі № 903/647/17 та від 08.08.2018 р. у справі № 908/1843/17, у справі № 917/194/18 від 02.04.2019, у справі № 910/7398/18 від 23.07.2019.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" надані позивачем за первісним позовом розрахунки позовних вимог щодо стягнення штрафу в сумі 0,1 % від суми непоставленого товару за кожен день прострочення за період з 01.04.2022 - 16.09.2022 в сумі 1 662 960,00 грн., який за своєю правовою природою є пенею, а також штрафу у розмірі 7 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару в сумі 688 800,00 грн., суд дійшов висновку, що останні є арифметично та методологічно вірними, у зв`язку з чим задовольняє у повному обсязі позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" про стягнення 2 351 760,00 гривень, в тому числі пеню у розмірі 1 662 960,00 гривень та штраф у розмірі 688 800,00 гривні.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО - СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» (61038, м. Харків, пров. Ювілейний 28-А, ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, Шевченківський район м. Києва, вул. Кудрявська, 26/28, ) - 2 351 760,00 гривень, в тому числі пеню у розмірі 1 662 960,00 гривень та штраф у розмірі 688 800,00 гривні, витрати по сплаті судового збору у сумі 35 276,40 гривні.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, Шевченківський район м. Києва, вул. Кудрявська, 26/28, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО - СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» (61038, м. Харків, пров. Ювілейний 28-А, ).

Повне рішення складено "16" травня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк