ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року

м. Черкаси Справа № 925/28/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., розглянувши без участі представників сторін, в порядку письмового провадження справу № 925/28/23 за позовом Заступника керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вознесенської сільської ради Золотонського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення 62 527,98 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 62 527,98 грн. заборгованості по договору оренди землі від 05.07.2012 з яких: 48 950,11 грн. основний борг, 535,34 грн. пеня, 1 989,81 грн. 3% річних та 11 052,72 грн. інфляційні.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор послався на те, що відповідач порушив вимоги земельного законодавства в частині своєчасної сплати орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, у зв`язку з чим виникла заборгованість по орендній платі.

Прокурор зазначив, що з 17.12.2019 по 17.12.2022 відповідачем орендна плата не сплачувалась і борг, який необхідно стягнути за оренду землі становить 48 950,11 грн.

Ухвалою від 09.01.2023 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/28/23, визнав її малозначною і вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін.

Судом встановлено, що копія ухвали від 09.01.2023 направлялась відповідачу на адресу, яка міститься у позовній заяві і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ЄДРПОУ), а саме: 19700, Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, вул. 23 вересня, 103 Б, кв. 6. Проте, вказана ухвала була повернута до суду 20.02.2023 без вручення адресату із Довідкою відділення поштового зв`язку (ф.20) з посилання на підставу невручення такої: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За приписами ч.3 та ч.7 ст. 120 та ч.11 ст. 242 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

При цьому, суд враховує, що згідно ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою судом з додержанням вимог процесуального закону за належною адресою надсилалася ухвала від 24.06.2022 для вчинення відповідних дій, та яка повернулася до суду через відсутність адресата за вказаною адресою, є дією у площині волевиявлення самого адресата, тобто має суб`єктивний характер.

Сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала таку адресу для кореспонденції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 911/3309/17, від 11.06.2020 у справі № 916/3200/17 та від 22.07.2021 у справі № 920/938/20).

Відтак, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

05.07.2012 між Вознесенською сільською радою та фізичною особою - підприємцем Скорик Тетяною Анатолівною укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 17.08.2012 за № 10345 (далі Договір).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа - підприємець Скорик Тетяна Анатолівна зареєстрована 20.07.2010 та станом на момент пред`явлення позову діяльність як фізичної особи підприємця припинено.

Відповідно до п. п. 1. 1, 2.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокову оренду земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться в межах с. Вознесенське, по. вул. Шевченка, б/н, загальною площею 0,1974 га.

Згідно п. 3.1 Договір оренди укладено строком на 10 років - до 31.12.2022.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки землі і складає 8 902 грн. в рік.

Відповідно до п. 2.3 Договору оренди нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає 89 020 грн.

Зі змісту Договору (п.4.3) випливає, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством.

Згідно п. 4.4 Договору орендна плата вноситься орендарем щомісячними рівними частинами до 30 числа наступного за звітний період на розрахунковий рахунок Вознесенської сільської ради.

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється за актом прийому передачі, який оформляється не пізніше семи днів з моменту чинності цього договору (п.6.3 Договору).

Відповідно до п. 20 Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 10-ти денний строк після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання передачі.

Згідно п.4.8 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором (до 15 числа кожного місяця п.10 Договору), справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач виконав умови договору та передав відповідачу земельну ділянку, про що було складено та підписано Акт приймання - передачі земельної ділянки в оренду згідно договору оренди земля від 05 липня 2012 року.

Позивач в позовній заяві вказав, що відповідач не виконувала умови договору та не сплачувала оренду плату і за період з 17.12.2019 по 17.12.2022 має борг в сумі 48 950,11 грн.

Відповідно до пункту 9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2017 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Таким чином, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2022 рік становить 1,1.

Крім того, відповідно до п.9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2022 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням - для земель несільськогосподарського призначення - 100 відсотків.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Згідно інформації, що розміщена на офіційному сайті Держгеокадастру, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2016 рік - 1,06; 2017 рік - 1,0; 2018 рік - 1,0; 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0; 2021 рік- 1,1.

Таким чином, нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки:

за 2014 рік становить 111 185,98 грн. ( 89020 грн. х 1,249),

за 2015 рік становить 159 329, 51 грн. ( 111 185,98 грн. х 1,433),

за 2016 рік становить 168 889,30 грн. ( 159 329,51 грн. х1,06),

за 2017 рік становить 168 889,30 грн. (168 889,30 грн. х1),

за 2018 рік становить 168 889,30 грн. (168 889,30 грн. х1),

за 2019 становить 168 889,30 грн. (168 889,30 грн. х1),

за 2020 рік становить 168 889,30 грн. (168 889,30 грн. х1),

за 2021 рік становить168 889,30 грн. (168 889,30 грн. х1),

за 2022 рік становить 185 778, 23 грн. (168 889,30 грн. х1).

Крім заборгованості по оплаті за оренду землі, прокурор нарахував до стягнення з відповідача:

- 11 052,72 грн. інфляційних;

- 1989,81 грн. 3% річних;

- 535,34 грн. пені.

Вознесенська сільська рада направляла відповідачу листи з вимогою сплатити борг №179 від 28.02.2020, №1316 від 29.06.2021 та №22 від 05.01.2022, які відповідач залишив без відповіді та задоволення.

За приписами п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ст.1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» передбачені права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Обсяг прав та обов`язків визначається в договорі за згодою сторін.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу (далі - ГК) України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

В силу ч.1 ст. 218 ГК України, підставою для застосування господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до таких висновків.

Підставою пред`явлення позову прокурором є порушення відповідачем вимог земельного законодавства в частині своєчасної сплати орендної плати за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності.

Оскільки протягом за період з 17.12.2019 по 17.12.2022 р. відповідачем орендна плата не сплачувалась, то за цей період виник борг в розмірі 48 950,11 грн.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду місцевих бюджетів, зокрема, належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності.

Суд враховує, що недоотримання значної суми орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету.

Стаття 206 Земельного кодексу України передбачає, що використання землі в Україні є платним. Платність землекористування суб`єктів земельних відносин є одним із основних принципів правового забезпечення раціонального використання і охорони земель. Земельне право розглядає плату за землю як метод регулювання земельних відносин з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, як основне джерело надходжень до Державного та місцевих бюджетів з метою централізації коштів для фінансування програм і проектів щодо поліпшення якісного стану продуктивних земель та їх охорони від негативного антропогенного впливу.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Суд, дослідивши поданий прокурором розрахунок штрафних санкцій, нарахованих відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання, вважає його обґрунтованим і вірним, виходячи з наступного.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір втрат внаслідок інфляції, який необхідно стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, складає 11 052,72 грн.

Розмір 3% річних, який необхідно стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, становить 1 989,81 грн.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Водночас ч.6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено договором або законом.

Ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, за загальним правилом, відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст.261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, розмір пені від простроченої суми заборгованості відповідно до поданого розрахунку становить 535,34 грн.

Оцінюючи викладене, суд приходить до переконання, що доводи прокурора є доведеними та обґрунтованими, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (вул. Центральна, 21, с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область, 19741, ЄРДПОУ: 33978159) на рахунок: UA0023729, ККД 18010900, код банку 37930566, ГУК у Черк, обл./тг с. Вознесен/180010900, Казначейство України:

- 48 950,11 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 11 копійок) борг за оренду землі,

- 11 052,72 грн. (одинадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 71 копійки) - інфляційні,

- 1 989,81 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 81 копійка) - 3 % річних;

- 535,34 грн. (п`ятсот тридцять п`ять гривень 34 копійки) - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) на користь Черкаської обласної прокуратури (18015, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, , UА 0003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ).

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.05.2023.

Суддя К.І.Довгань