РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2023справа №910/2546/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/2546/23

за позовом комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739)

до фізичної особи-підприємця Стеценка Олега Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про стягнення 67 179,40 грн,

без участі представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Стеценка Олега Івановича (далі - Підприємець): 53 751 грн основного боргу, що утворився у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 15.12.2017 №ДНП-2017-12/93 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (далі - Договір); 8 304,69 грн пені; 759,41 грн 3% річних і 4 364,30 грн втрат від інфляції, а всього 67 179,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: 15.12.2017 Підприємством і Підприємцем укладено Договір, відповідно до якого позивач надає за плату відповідачу право на організацію та експлуатацію 30 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: просп. Лісовий, 26, м. Київ, в межах III територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту; пунктом 3.1 Договору передбачено, що плата відповідачем позивачу згідно з умовами Договору становить 7,79 грн за одне місце для платного паркування транспортних засобів на добу; 29.08.2022 та 28.09.2022 Підприємством надіслано Підприємцю листи-вимоги №053/05-2087 та №053/05-2396 щодо виконання зобов`язань за Договором; проте вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді; станом на 07.02.2023 (дата підписання позовної заяви) сума заборгованості Підприємця перед позивачем становить 53 751 грн; за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за Договором Підприємством нараховано 8 304,69 грн пені, 759,41 грн 3% річних та 4 364,30 грн втрат від інфляції.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2023 позовну заяву Підприємства залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

06.03.2023 позивачем подано суду документи на виконання ухвали від 28.02.2023.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; зобов`язано, зокрема, відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та докази надіслання відзиву і доданих до нього документів позивачу.

Відповідач 24.04.2023 подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву та поновити строк на подання відзиву. Крім того, відповідач просить розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частинами восьмою і дев`ятою статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, мотивує клопотання про поновлення строку на подання відзиву тим, що Підприємець не отримував ухвалу від 09.03.2023, а представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 19.04.2023.

Проте до матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення ухвали від 09.03.2023 за адресою місцезнаходження відповідача 21.03.2023, а тому останнім днем подання відзиву на позов є 05.04.2023 включно.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги відзив на позовну заяву, а також відмовляє у задоволенні прохання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач 05.05.2023 подав суду відповідь на відзив, в який виклав свої заперечення проти доводів Підприємця.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

15.12.2017 Підприємством (сторона-1) і Підприємцем (сторона-2) укладено Договір, за умовами якого:

- сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 30 (тридцяти) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 (три) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Деснянський район, просп. Лісовий, 26, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їх автотранспорту (пункт 1.1 Договору);

- фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію сторони-2 з моменту набрання чинності Договором (пункт 1.3 Договору);

- фіксовані місця вважатимуться повернутими стороні-1 з експлуатації через 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати закінчення строку дії, припинення (розірвання) Договору (пункт 1.4 Договору);

- плата сторони-2 стороні-1 становить 7,79 грн за одне місце для платного пакування транспортних засобів за добу, в тому числі ПДВ (пункт 3.1 Договору в редакції додаткової угоди від 18.01.2021 №6);

- плата за продовження діяльності на майданчику для паркування здійснюється в розмірі 100% місячної вартості не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, щодо якого проводиться оплата (пункт 3.3 Договору в редакції додаткової угоди від 29.12.2018 №3);

- сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та надсилає на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату (пункт 3.4 Договору в редакції додаткової угоди від 29.12.2018 №3);

- відсутність рахунка на дату оплати визначену пунктом 3.3 Договору не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати (пункт 3.5 Договору в редакції додаткової угоди від 29.12.2018 №3);

- щомісяця до 10-го числа сторони підписують акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці; підписання акта приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1; у випадку не підписання стороною-2 акта приймання-передачі наданих послуг в строк до 20 числа акт приймання-передачі послуг, наданих в попередньому місяці, вважається підписаним стороною-2 без зауважень (пункт 3.7 Договору в редакції додаткової угоди від 29.12.2018 №3);

- у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати, встановлених Договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати (пункт .2 Договору);

- Договір набирає чинності з 01.01.2018 і діє до 31.12.2023 (пункт 6.1 Договору в редакції додаткової угоди від 28.12.2020 №5).

Матеріали справи містять складені позивачем та підписані останнім акти надання послуг від 31.03.2022 №1541 на суму 7 244,70 грн, від 31.05.2022 №1867 на суму 3 739,20 грн, від 30.06.2022 №2365 на суму 7 011 грн, від 31.07.2022 №2893 на суму 7 244,70 грн, від 31.08.2022 №3550 на суму 7 244,70 грн, від 30.09.2022 №4130 на суму 7 011 грн, від 31.10.2022 №4749 на суму 7 244,70 грн і від 30.11.2022 №5378 на суму 7 011 грн, а також відповідні рахунки на оплату до вказаних актів.

Листом від 29.08.2022 №053/05-2087, надісланим 31.08.2022, Підприємство просило Підприємця оплатити наявну у останнього заборгованість, зокрема, за Договором.

12.09.2022 Підприємством було надіслано Підприємцю лист від 09.09.2022 №053/05-2212, в якому повідомлено відповідача про те, що останнім станом на 09.09.2022 не було підписано акти надання послуг від 31.03.2022 №1541, від 31.05.2022 №1867, від 30.06.2022 №2365 і від 31.07.2022 №2893. Зазначені акти було додано до листа від 09.09.2022 №053/05-2212.

Підприємство листом від 28.09.2022 №053/05-2396 повідомило відповідача про те, що позивачем опрацьовано звернення Підприємця щодо створення моніторингової групи за участю представників позивача (вх. від 20.09.2022 №053/05/1468); за результатами такого опрацювання повідомлено про таке:

- рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 №930/1591 «Про вдосконалення паркувапня автотранспорту в місті Києві» Підприємство визначено єдиним оператором з паркування;

- позивач здійснює господарську діяльність на спеціально обладнаних паркувальних майданчиках, визначених і закріплених за Підприємством таблицею 1 до додатка №5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (із змінами та доповненнями) (далі - Рішення №242/5629);

- підпунктом 17.3.2 пункту 17.3 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням II сесії VI скликання КМР від 25.12.2008 №1051/1051 (далі - Правила №1051/1051), передбачено особливі умови користування земельними ділянками, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, що полягають в розробці та погодженні в установленому цими Правилами порядку схем організації дорожнього руху, згідно з якими у оператора виникає право надання платних послуг паркування транспортних засобів;

- позивач зобов`язаний укладати договори з контрагентами та в подальшому проводити господарську діяльність на спеціально обладнаних паркувальних майданчиках міста Києва у відповідності до Рішення №242/5629 та розроблених схем організації дорожнього руху; при цьому, чинним законодавством України не передбачена можливість для Підприємства, як для оператора з паркування, самостійно на свій розсуд зменшувати розмір щомісячної оплати за договором або не здійснювати нарахування платежів для контрагента;

- створення запропонованої моніторингової групи за участю представників Підприємства для складання актів за кожним паркувальним майданчиком стосовно розгляду питання нарахування оплат не передбачено умовами укладених з Підприємцем договорів;

- у зв`язку з наведеним позивач просить виконати взяті на себе зобов`язання стосовно розрахунків за договорами і в найкоротший термін погасити заборгованість;

- що стосується посилання в зверненні на форс-мажорні обставини, а саме введення воєнного стану на території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, то у відповідності до пунктів 5.3 договорів, якщо обставини непереборної сили діють більше 60 днів, кожна зі сторін вправі розірвати договір; відповідач маєте право розірвати договори в односторонньому порядку, попередньо повідомивши про це Підприємство не менш ніж за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору.

25.01.2023 Підприємством було надіслано Підприємцю лист від 25.01.2023 №053/05-285, в якому повідомлено відповідача про те, що останнім станом на 20.01.2023 не було підписано акти надання послуг від 31.08.2022 №3550, від 30.09.2022 №4130, від 31.10.2022 №4749 і від 30.11.2022 №5378. Зазначені акти було додано до листа від 25.01.2023 №053/05-285.

Відповідач жодної відповіді на надіслані позивачем листи не надіслав, акти надання послуг не підписав, обґрунтованих заперечень проти підписання актів Підприємству не надав.

Враховуючи умови пункту 3.7 Договору (в редакції додаткової угоди від 29.12.2018 №3), акти надання послуг, надіслані позивачем вважають підписами Підприємцем.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Пунктом 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 (далі - Правила №1342), визначено, що відведені майданчики для паркування - це майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852).

Оператор - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка організовує та провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування, здійснює їх утримання, облаштування та обладнання, надає послуги з користування такими майданчиками, забезпечує відповідно до Податкового кодексу України сплату збору за місця для паркування транспортних засобів.

Спеціально обладнані майданчики для паркування - це майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 17.2 Правил №1051/1051 паркування транспортних засобів - це тимчасова стоянка транспортних засобів у відведених або спеціально обладнаних місцях для паркування автотранспорту без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місць для паркування необхідним обладнанням.

Збір за паркування транспортних засобів - це місцевий податок, який згідно із законом запроваджується і зупиняється Київською міською радою на території міста Києва та зараховується до бюджету м. Києва.

Плата за послуги паркування включає в себе ставку збору за паркування, відшкодування витрат на утримання та обслуговування місць для платного паркування, забезпечення планового прибутку уповноваженої особи (оператора) та може включати інвестиційну складову у разі затвердження Київською міською радою інвестиційної програми, якою передбачена зазначена складова.

Відповідно до підпункту 17.3.1 пункту 17.3 Правил №1051/1051 платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір.

Підприємство створене згідно з рішенням Київської міської ради від 15.03.2007 №261/922 «Про створення комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтранспарксервіс».

Пунктом 3.1 статуту Підприємства, останнє створене з метою покращення організації дорожнього руху в частині впорядкування робіт з паркування, застосування інформаційних технологій, сучасних технічних засобів організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, механізованих автомобільних стоянок, платних місць паркування та інших об`єктів дорожнього сервісу в місті Києві.

Відповідно до пункту 3.2 статуту Підприємства предметом діяльності позивача, зокрема, є: експлуатація, утримання мереж паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об`єктів дорожнього сервісу в м. Києві, переданих в установленому законом порядку Підприємству; визначення операторів з надання послуг платного паркування; виконання функцій операторів відповідно до Правил благоустрою території, паркування транспортних засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №47/207.

Згідно з підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 статуту Підприємства джерелом формування майна позивача є комунальне майно, передане йому відповідно до рішення засновника.

Так, позивач здійснює господарську діяльність на паркувальних майданчиках, визначених і закріплених за ним таблицею 1 до додатка №5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» (із змінами та доповненнями) та наказу Департаменту транспортної інфраструктури від 25.03.2021 №Н-67 «Про затвердження переліку відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва» зі змінами до переліку. І виключно дані паркувальні майданчики є підконтрольними підприємству.

Підпунктом 17.4.2 пункту 7.4 Правил №1051/1051 передбачено, що організація та експлуатація (тобто, безпосереднє управління) системи платного паркування транспортних засобів, облаштування місць для платного паркування транспортних засобів, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього транспорту покладається на оператора або інших суб`єктів, визначених оператором на умовах договору.

У даній справі постало питання щодо правової природи укладеного Підприємством і Підприємцем Договору.

Відповідач вважає, що за своєю правовою природою Договір є договором оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Підприємство надало за плату Підприємцю право на організацію та експлуатацію 30 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Деснянський район, просп. Лісовий, 26, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їх автотранспорту.

Згідно з пунктом «в» частини другої статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності.

Об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС, у тому числі аукціону, предметом якого є право на продовження договору оренди об`єкта згідно із статтею 18 цього Закону (частина перша статті 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону мають: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, інші установи і організації, діяльність яких фінансується за рахунок державного або місцевих бюджетів; релігійні організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній; Пенсійний фонд України та його органи; дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав, представництва міжнародних міжурядових організацій в Україні для виконання функцій дипломатичного представництва, консульських і статутних функцій міжнародних міжурядових організацій.

Додатковий перелік суб`єктів, які без проведення аукціону також мають право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, наведений у частині другій статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

В той же час, передача Підприємцю права на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів здійснювалася на підставі Правил №1051/1051, які передбачають укладення Підприємством відповідних договорів з організації та експлуатації (тобто, безпосереднє управління) системи платного паркування транспортних засобів.

Відтак, хоч переданий відповідачу за Договором паркувальний майданчик є комунальним майном, проте відносини сторін за Договором не підпадають під регулювання Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Слід зазначити, що позивач наполягає на тому, що за своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг, оскільки передбачає вчинення Підприємством як виконавцем певних дій за плату (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів). Відтак, до правовідносин, що виникли у сторін на підставі такого договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2020 зі справи №910/6312/19).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Північний апеляційний господарський суд у постанові від 30.10.2019 зі справи №910/6312/19, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2020, дійшов висновку про те, що договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною другою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму можуть бути майнові права.

Згідно з частинами першою, п`ятою і шостою статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, оскільки предметом Договору є передача Підприємством за плату Підприємцю прав на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів, та спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, то за своєю правовою природою такий договір є договором найму майнових прав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2018 зі справи №910/8413/17.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, з огляду на те, що наразі відсутня одностайна позиція щодо правової природи договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, а неодноразове передання справ на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду з підстав необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо визначення правової природи договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів інших палат (постанови від 04.06.2018 у справі №910/20720/16, від 03.02.2020 у справі №910/6312/19), завершувалося закриттям проваджень у зв`язку з відмовою Підприємства від касаційної скарги, господарський суд міста Києва вважає, що у даній справі підлягають застосування висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2018 зі справи №910/8413/17.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

ВИСНОВКИ

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022 і від 06.02.2023 №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

30.03.2022 Київською міською радою прийнято рішення №4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX», яким, зокрема, встановлено, що на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №2102-IX, у сфері паркування транспортних засобів на території міста Києва:

- власники та користувачі транспортних засобів звільняються від оплати за послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Підприємством згідно з переліком, затвердженим наказом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (підпункт 1.3.1 пункту 1.3);

- власники та користувачі транспортних засобів звільняються від оплати за послуги з користування спеціально обладнаними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Підприємством відповідно до переліку, затвердженого рішенням Київської міської ради, а також звільняються від оплати суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування згідно з укладеними з Підприємством договорами (підпункт 1.3.2 пункту 1.3).

Рішенням Київської міської ради від 14.05.2022 №4577/4618 «Про відновлення роботи автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності», зокрема, виключено підпункти 1.3.1 і 1.3.2 пункту 1.3 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 №4551/4592 (пункт 5). Дане рішення набирає чинності з 16.05.2022 (пункт 7).

З наведених рішень вбачається, що суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування згідно з укладеними з Підприємством договорами були звільнені від оплати протягом періоду з 24.02.2022 по 15.05.2022.

У даній справі Підприємство просить стягнути з Підприємця борг у сумі 53 751 грн за березень 2022 року (нарахування здійснено за повний місяць), за травень 2022 року (нарахування здійснено з 16.05.2022) та за червень - листопад 2022 року (нарахування здійснено за повні місяці).

Проте оскільки відповідач протягом періоду з 24.02.2022 по 15.05.2022 був звільнений від оплати відповідних платежів, то нарахування платежу за березень 2022 року є безпідставним.

Отже, стягненню з Підприємця підлягає 46 506,30 грн основного боргу за період з травня по листопад 2022 року.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 8 304,69 грн пені, 759,41 грн 3% річних і 4 364,30 грн втрат від інфляції.

Судом перевірено розрахунок періодів і суми пені, нарахованої на борг за період з травня по листопад 2022 року, та встановлено, що: періоди нарахування, а відповідно і суми пені на борг за червень і липень 2022 року визначені позивачем неправильно, оскільки позивачем не враховано положення частини шостої статті 232 Господарського кодексу України; періоди і суми нарахування пені за серпень - листопад 2022 року розраховані позивачем правильно.

За перерахунком суду періоди нарахування і суми пені на борг за червень і липень 2022 року становлять: 1 767,16 грн з 21.06.2022 по 21.12.2022 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені); 1 835,99 грн з 21.07.2022 по 21.01.2023 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені).

Відтак стягненню з Підприємця підлягає 7 954,38 грн пені за розрахунком суду; у стягненні решти суми (350,31 грн) пені слід відмовити.

Перевіривши розрахунок сум втрат від інфляції та 3% річних, та періодів їх нарахування на борг за період з травня по листопад 2022 року, суд встановив, що: періоди нарахування сум втрат від інфляції за травень - листопад 2022 року визначені правильно, проте сума розрахована неправильно; періоди нарахування і сума 3% річних за травень - листопад 2022 року розраховані правильно.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 2 725,93 грн, з яких:

- 451 грн, нарахованих на борг за травень 2022 року, за період з 21.05.2022 по 24.01.2023;

- 609,41 грн, нарахованих на борг за червень 2022 року, за період з 21.06.2022 по 24.01.2023;

- 574,98 грн, нарахованих на борг за липень 2022 року, за період з 21.07.2022 по 24.01.2023;

- 489,90 грн, нарахованих на борг за серпень 2022 року, за період з 21.08.2022 по 24.01.2023;

- 334,53 грн, нарахованих на борг за вересень 2022 року, за період з 21.09.2022 по 24.01.2023;

- 160,55 грн, нарахованих на борг за жовтень 2022 року, за період з 21.10.2022 по 24.01.2023;

- 105,56 грн, нарахованих на борг за листопад 2022 року, за період з 21.11.2022 по 24.01.2023.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 2 725,93 грн втрат від інфляції за розрахунком суду та 759,41 грн 3% річних за розрахунком позивача; у стягненні решти суми (1 638,37 грн) втрат від інфляції слід відмовити.

Що ж до нарахованих Підприємством сум пені, втрат від інфляції та 3% річних на заборгованість за березень 2022 року, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первісної вимоги щодо стягнення такого боргу, у стягнення якого судом відмовлено з підстав неправомірного його нарахування.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) до фізичної особи - підприємця Стеценка Олега Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення 67 179,40 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Стеценка Олега Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739): 46 506 (сорок шість тисяч п`ятсот шість) грн 30 коп. основного боргу; 7 954 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн 38 коп. пені; 2 725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 93 коп. втрат від інфляції; 759 (сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 41 коп. 3% річних і 2 315 (дві тисячі триста п`ятнадцять) грн 10 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.05.2023.

Суддя Оксана Марченко