ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 травня 2023 року Справа № 903/254/23 (903/294/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база, м. Ковель

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ, м. Ковель

про стягнення 309 480 грн. 00 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

23.03.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ про стягнення 309 480 грн. 00 коп. доходів, набутих без правової підстави, витрат по сплаті судового збору.

Позовна заява обґрунтована отриманням доходів, набутих без правової підстави від використання складу металевого площею 587,2 кв. м та частини складу С-1 площею 415 кв. м за адресою м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 за період з 1 січня по 31 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 24.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ч.5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача ТОВ Ковельська ОТБ є Волинська обл., м. Ковель, пров. Володимира Кияна, буд. 9 (а.с. 30).

Така ж адреса зазначена у позовній заяві, договорах оренди.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 24.03.2023 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача.

Однак, судова повістка повернута об`єктом поштового зв`язку з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 34-37).

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме 05.04.2023.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Строк для подання відзиву по 20.04.2023.

14.04.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, що дасть можливість сторонам надати суду свої пояснення та обґрунтування. Зазначає, що в судовому засіданні необхідно дослідити оригінали договорів оренди та актів приймання-передачі приміщень, копії яких долучені до позову, оскільки товариство сумнівається в достовірності копій цих документів, оскільки позивач не є стороною договорів оренди та не надає доказів законного способу їх отримання.

Ухвалою суду від 18.04.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ від 14.04.2023 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

10.05.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача №32 про поновлення строку для подання доказів та долучення актів приймання-передачі до договору оренди від 31.12.2019 до матеріалів справи.

Клопотання обґрунтоване тим, що в межах даної справи ухвалою суду від 14.03.2023 вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви. Відповідач був обмежений у строках зібрання доказів. Підприємець Яцеленко В.В. направив відповідь разом з актами приймання-передачі на адвокатський запит позивача 09.05.2023. Таким чином, вказані докази не могли бути подані позивачем раніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку отримане відповідачем 12.05.2023, що підтверджується витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №984.

Заперечення відповідача на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищенаведене, з метою повного та всебічного розгляду справи, пропуск позивачем строку для подання доказів з поважних причин, отримання спірних доказів в період розгляду справи, зокрема 09.05.2023, суд дійшов висновку про поновлення позивачу строку для подання доказів та їх долучення до матеріалів справи.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи відсутність відзиву відповідача, закінчення строку на його подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки (але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі), призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

24.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (продавець) та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ") (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до предмету якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти нерухоме майно і сплатити за нього обумовлену грошову суму, а саме: склад металевий площею 587,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 1; склад Є-1 площею 514,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 1; склад металевий площею 933,4 кв.м., реєстраційний номер 1; склад С-1 площею 1033,2 кв.м., реєстраційний номер 1; прохідна площею 11,7 кв.м., реєстраційний номер 1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В.

Згідно акту приймання передачі від 24.07.2018 нерухоме майно фактично передане покупцю, 24.07.2018 за покупцем зареєстровано право власності.

З моменту укладення договору купівлі-продажу відповідач використовував об`єкти нерухомості за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 склад металевий площею 587,2 кв.м., склад С-1 площею 1033,2 кв.м. у господарській діяльності, що підтверджують договори оренди.

Рішенням Господарського суду Волинської області №159/6568/20 від 09.09.2021 визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 1643. У задоволенні позову про припинення ТОВ Ковельська ОТБ права власності, оформлене записами: №27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); №27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), вчинену 24.07.2018 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.08.2022, рішення суду змінено, резолютивну частину рішення викладено у такій редакції: Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24.07.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 1643. Припинити право власності ТОВ "Ковельська ОТБ" (45000, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, ), оформлене записами: № 27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), яке зареєстроване 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем.

23.09.2022 державним реєстратором зареєстровано право власності на спірний об`єкт за ТОВ «Ковельська оптово-торгова база», що підтверджується витягом з реєстру (а.с. 15).

Рішенням Господарського суду Волинської області №903/230/22 від 01.06.2022, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2022, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово- торгова база на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ 163 751 грн. 08 коп. безпідставно утримуваних коштів, 2 481 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішенням Господарського суду Волинської області №903/892/22 від 06.03.2023 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база 282 308 грн. доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави, 4 234 грн. 50 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України. Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено загальні наслідки недійсності правочину: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

ТзОВ "Ковельська оптово-торгова база" у позовній заяві зазначає, що з моменту укладення договору купівлі-продажу відповідач використовував об`єкти нерухомості за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна,9, зокрема, склад металевий площею 587,2 кв. м., та частину складу С-1 площею 415 кв. м. у господарській діяльності.

Судом встановлено, що 31.12.2019 між ТОВ «Ковельська ОТБ» та підприємцем Яцеленком В.В. укладено договори оренди об`єкта нерухомості №12/20, №13/20 (а.с. 9-12), згідно умов яких орендодавець передає, а орендар приймає у зворотне, платне користування нерухоме майно, зокрема складські приміщення площею 415 м.кв., 587 м.кв., які розташовані за адресою м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9 (п. 1.1). Передання-приймання об`єкта оренди оформляється актом приймання-передачі (п. 3.1). Орендна плата складає за договором №12/20 13 695 грн. 00 коп. за місяць, за договором №13/20 12 914 грн. 00 коп. за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс інфляції за попередній місяць. При цьому скоригована сума орендної плати не може бути нижчою за встановлену договором (п. 4.1). Орендна плата сплачується на підставі виставлених рахунків до 15 числа розрахункового місяця (п. 4.2). Строк оренди приміщення встановлюється з 01.01.2020 по 31.12.2020 (п. 5.1). Дія договору припиняється із закінченням терміну дії договору, на який його було укладено (п. 10.1).

Передача нерухомого майна, зокрема складських приміщень площею 415 м.кв., 587 м.кв., які розташовані за адресою м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9, в оренду підтверджується актами приймання-передачі від 01.01.2020.

Додатковими угодами від 01.04.2020 ТОВ «Ковельська ОТБ» та підприємець Яцеленко В.В. визначили, що орендна плата за договором оренди №13/20 складає 9 039 80 коп., за договором №12/20 - 9 586 грн. 50 коп. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс інфляції за попередній місяць. При цьому скоригована сума орендної плати не може бути нижчою за встановлену договором (п. 1). Дія додаткової угоди розпочинається з 01.04.2020 і закінчується 30.04.2020 (п. 2).

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним (ч. 1 ст. 390 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною першою статті 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Крім цього, суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (ст. 1214 ЦК України).

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18.

Умовами договорів визначено, що строк оренди приміщення встановлюється з 01.01.2020 по 31.12.2020 (п. 5.1). Дія договору припиняється із закінченням терміну дії договору, на який його було укладено (п. 10.1).

Докази дострокового розірвання спірних договорів та дострокового повернення об`єктів нерухомості в матеріалах справи відсутні.

Отже, фактично об`єкти оренди за договорами оренди об`єкта нерухомості №12/20, №13/20 від 31.12.2019 перебували у користуванні підприємця Яцеленко В.В. з 01.01.2020 по 31.12.2020, а тому підтверджується можливість отримання відповідачем доходу від передачі майна в оренду за вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, приписи ст.1214 Цивільного кодексу України вимога позивача про стягнення з відповідача 309 480 грн. 00 коп. доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави, підставна та підлягає до стягнення з відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Північно-західного апеляційного господарського суду №903/96/22 від 09.08.2022, №903/344/22 від 23.11.2022.

Згідно договорів орендна плата за 2020 рік без коригування, передбаченого п. 4.1, місячної орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс інфляції за попередній місяць, оскільки така вимога позивачем не заявлена, складає 311 325 грн. 30 коп.:

- за договором №12/20: 13 695,00х11=150 645,00+9 039,80= 159 684 грн. 80 коп.;

- за договором №13/20: 12 914,00х11=142 054,00+9 586,50= 151 640 грн. 50 коп.

Позивачем заявлено до стягнення 309 480 грн. 00 коп., що є його правом.

У клопотанні від 14.04.2023 відповідач зазначає про наявність у нього сумнівів в достовірності долучених позивачем копій договорів оренди та актів приймання-передачі, так як позивач не є стороною вказаних правочинів та не надає доказів законного способу їх отримання.

В той же, час позивачем долучений лист-відповідь підприємця Яцеленка В.В. на адвокатський запит представника позивача, згідно якого позивачу надані акти приймання-передачі нерухомого майна.

Згідно ч. 11 ст. 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідне клопотання відповідачем не заявлене.

Відповідно до ч.6 ст.91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Клопотання відповідача про витребування оригіналів спірних на його думку доказів на адресу суду не надходило.

Крім того, відповідач є стороною спірних договорів, їх укладення не заперечив. У разі не відповідності поданих позивачем копій договорів міг подати належні на його думку копії, оригінали договорів для долучення до матеріалів справи або огляду судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 4 642 грн. 20 коп. відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ (Волинська область, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база (Волинська область, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, )

- 309 480 грн. 00 коп. доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави, та 4 642 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 314 122 грн. 20 коп. (триста чотирнадцять тисяч сто двадцять дві грн. 20 коп.)

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук