ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. Справа№ 910/9880/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивача - Симбірцев Є.В.,

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Есма" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9880/22 (суддя Зеленіна Н.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" до Приватного акціонерного товариства "Есма" про стягнення 291 488,07 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергум" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Есма" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу від 19.11.2020 у розмірі 291 488,07 грн, яка складається з суми основного боргу у розмірі 200 632,11 грн, пені у розмірі 36 916,31 грн, інфляційних втрат у розмірі 47 195,12 грн, 3% річних у розмірі 6 744,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч умовам договору ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії від 19.11.2020 у повному обсязі не здійснив оплату за отриману електричну енергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9880/22 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 200 632 (двісті тисяч шістсот тридцять дві) грн 11 коп. основного боргу, 36 916 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 31 коп. пені, 47 195 (сорок сім тисяч сто дев`яносто п`ять) грн 12 коп. інфляційні втрати, 6 744 (шість тисяч сімсот сорок чотири) грн 53 коп. 3% річних та 4 372 (чотири тисячі триста сімдесят дві) грн 32 коп. витрат по сплаті судового збору.

При прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати електричної енергії.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на відсутність заборгованості, оскільки різниця між даними, зазначеними в акті прийому-передачі електроенергії №2801 від 31.07.2012 (425 536 кВтг) та фактичним споживанням (325 536 кВтг на підставі даних лічильників та перерахунку здійсненого ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") становить 100 000 кВтг.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач (апелянт) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (ухвали про відкладення розгляду справи на 01.05.2023) до електронного кабінету відповідача.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Есма" (споживач) 19.11.2020 укладено договір ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 2.1 договору, постачальник зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 3.3 договору споживач зобов`язаний надати постачальнику повідомлення з погодинним обсягом купівлі-продажу електричної енергії на розрахунковий місяць до 10:00 год дев`ятнадцятого числа місяця, що передує постачальному.

Відповідач щоденно, відповідно до п. 3.4 договору, не пізніше 10 години дня, наступного за днем постачання, надає постачальнику інформацію щодо фактичного обсягу споживання за попередню добу, а до третього числа місяця, наступного за звітним, надає повну інформацію з погодинним обсягом за місяць постачання. У випадку відсутності таких даних або у разі розбіжностей показів між лічильником споживача та даними отриманими з платформи ММS або дані, надані Оператором системи розподілу, постачальник використовує дані, отримані з платформи MMS, або дані, надані Оператором системи розподілу. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних постачальника послуг комерційного обліку (Оператора комерційного обліку) постачальник до шостого числа місяця, наступного за місяцем поставки складає, підписує і скріплює печаткою попередній Акт приймання-передачі електричної енергії та направляє його споживачу.

Згідно п. 3.5 договору споживач протягом двох робочих днів з дати одержання актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі. У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 3.4 договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних постачальника та/або документів, інформації, які складаються або надаються постачальником послуг комерційного обліку до врегулювання розбіжностей відповідно до договору або в судовому порядку.

Відповідно до п. 4.1 Комерційної пропозиції, що є додатком №2 до договору, оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється за наступним графіком: 30 % -10-го числа поточного місяця, 30 % -20-го числа поточного місяця, 30 % -30-го числа поточного місяця, 10 % - по факту отримання акту передачі, але не пізніше десятого числа наступного місяця за місяцем споживання.

У період з січня 2021 року по червень 2021 року позивачем та відповідачем підписано акти прийому-передачі електроенергії на загальну суму 4 336 422,61 грн, № 66 від 31.01.2021 на суму 821 076,26 грн, №412 від 28.02.2021 на суму 799 122,40 грн, №842 від 31.03.2021 на суму 744 718,39 грн, №1245 від 30.04.2021 на суму 815 899,21 грн, №1613 від 31.05.2021 на суму 469 414,44 грн, №2304 від 30.06.2021 на суму 686 191,91 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію акту прийому-передачі електроенергії №2801 від 31.07.2021 на суму 1 057 914,84 грн, який складений лише позивачем, відповідачем зазначений акт не підписаний.

В порушення взятих на себе зобов`язань за договором ТА5№2020/19/11 про постачання електричної енергії споживачу від 19.11.2020, відповідач розрахунку в повному обсязі за поставлену позивачем електричну енергію не здійснив, сплативши лише 5 193 705,34 грн, про що свідчить наявний у матеріалах справи реєстр надходжень коштів на рахунки ТОВ "Енергум" за період 04.01.2021 по 16.09.2021, у зв`язку з чим у споживача виникла заборгованість в сумі 200 632,11 грн.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п.14 ч.1 ст.4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч.1-2 ст.56 зазначеного Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. 4.1 Комерційної пропозиції, що є додатком №2 до договору, оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється за наступним графіком: 30 % -10-го числа поточного місяця, 30 % -20-го числа поточного місяця, 30 % -30-го числа поточного місяця, 10 % - по факту отримання акту передачі, але не пізніше десятого числа наступного місяця за місяцем споживання.

Отже, враховуючи наведену умову, остаточна оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється по факту отримання акту передачі, але не пізніше десятого числа наступного місяця за місяцем споживання.

Відповідач зазначає про відсутність заборгованості, оскільки різниця між даними, зазначеними в акті прийому-передачі електроенергії №2801 від 31.07.2012 (425 536 кВтг) та фактичним споживанням (325 536 кВтг на підставі даних лічильників та перерахунку здійсненого ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") становить 100 000 кВтг. Вартість 100 000 кВтг електричної енергії (за ціною 2,07173 грн/кВтг, діючого в липні 2021 року та вказаної в Акті приймання-передачі) становить 207 173 грн (без ПДВ) та 248 607, 60 грн з ПДВ, що перевищує заявлену позивачем суму заборгованості відповідача за договором (200 632,11 грн).

На підтвердження вказаних доводів щодо здійснення ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" перерахунку кількості спожитої відповідачем у липні 2021 року електроенергії, ПрАТ "Есма" надало суду першої інстанції лист ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 06.12.2021 №3/01/3/40058, в якому останнє повідомило про коригування в бік зменшення по розподіленій активній електроенергії за липень на 100 000 кВтг.

В свою чергу, позивачем до позовної заяви надавався інший лист ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" №3/01/21/15846 від 27.06.2022, в якому відображено про споживання відповідачем електричної енергії в липні 2021 року в кількості 425 536 кВтг.

Враховуючи те, що наданий позивачем лист ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", датований пізніше (27.06.2022), аніж лист, який подавався відповідачем (06.12.2021), колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про споживання відповідачем у липні 2021 року електричної енергії в кількості 425 536 кВтг на 1 057 914,84 грн.

При цьому, апелянт, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" листом №3/01/21/15846 від 27.06.2022 помилково повідомило про споживання ПрАТ "Есма" в липні 2021 року електроенергії в обсязі 425 536 кВтг, жодних доказів того, що інформація наведена у вказаному листі була відображена ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" невірно, не надав.

Таким чином, доводи скаржника про відсутність у нього боргу у заявленому до стягнення позивачем розмірі не знайшли свого підтвердження матеріалами даної справи.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу основного боргу в сумі 200 632,11 грн. є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 додатку №2 до договору сторони визначили, що у разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,10% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 36 916,31 грн., 3% річних в сумі 6 744,53 грн та інфляційних втрат у розмірі 47 195, 12 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Есма" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 у справі №910/9880/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 12.05.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко