СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків Справа № 917/1285/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.,

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Кулик О.І., за довіреністю від 03.10.2022 №453;

від відповідача: адвокат Гречко С.І., за довіреністю від 12.04.2023 б/н;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м. Київ,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області в м.Полтава, повний текст якого складений 21.12.2022 (суддя Киричук О.А.),

у справі №917/1285/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м. Київ,

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", м. Полтава,

про стягнення 791066,12грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" про стягнення заборгованості за Договором транспортування природного газу № від 11.02.2020 у загальному розмірі 791066,12грн, з яких: 595885,29 грн - основна заборгованість; 60918,40грн - пеня; 119253,71грн - інфляційні втрати; 15008,72грн - три відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 30459,20грн пені; 119253,71грн інфляційних втрат; 15008,72грн 3% річних, 2927,71грн витрат по сплаті судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 595885,29грн основного боргу. Повернуто ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з Державного бюджету України 8938,28грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 75578 від 04.10.2022, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи. В іншій частині у позові відмовлено.

В обґрунтування рішення судом першої інстанції зазначено, що визначену позивачем вартість перевищення договірної потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року в загальній сумі 595885,29грн відповідач при розгляді справи не заперечував, у визначені договором строки не здійснив оплату за негативні щодобові небаланси за вересень, жовтень та грудень 2021 року на загальну суму 595885,29грн. При цьому, суд врахував, що відповідачем у вересні 2022 року проведено оплату основного боргу в сумі 595885,29 грн, та зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем по основному боргу станом на дату ухвалення рішення відсутня. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 15008,72грн, інфляційних в сумі 119253,71грн, пені в сумі 60918,40грн, суд дійшов висновку, що заявлені розміри відповідають положенням Цивільного кодексу України, розмір пені також відповідає умовам договору.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто клопотання відповідача про зменшення нарахованих штрафних санкцій на 100 відсотків, та врахувавши надані відповідачем докази вжиття всіх можливих заходів щодо належного виконання умов договору транспортування природного газу № від 11.02.2020, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, взявши до уваги інтереси позивача та відповідача, відсутність доказів, які підтверджували б наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача, господарський суд дійшов висновку про наявність у даному випадку виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені на 50 %, тобто до 30459,20грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення пені на 50 % на суму 30459,20грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 30459,20грн пені; витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі, покласти на відповідача.

Апелянт наголошує на відсутності підстав для зменшення розміру пені. Зазначає, що у відсотковому співвідношенні від основної суми заборгованості 595885,29грн сукупний розмір пені 60918,40грн становить лише 10,2%, а тому вважає, що штрафні санкції є співмірними (адекватними) з розміром основного боргу та не перевищують його, у зв`язку з чим правові підстави для застосування ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України відсутні. Позивач вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки реальності тяжкого фінансового стану відповідача. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в контексті зменшення пені щодо такої обставини, як тривалість прострочення виконання зобов`язання, а саме, не врахував, що таке прострочення є значним. Вважає, що суд не взяв до уваги майновий стан позивача. Зазначає, що зі Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2022 року вбачається, що за перший квартал 2022 року збиток ТОВ "Оператор ГТС України" становить 1479107тис. грн, а з бухгалтерської довідки слідує, що станом на 26.10.2022 заборгованість замовників послуг за договорами транспортування природного газу з оплати обсягів негативних щодобових замовленої договірної потужності та за перевищення замовленої договірної потужності за період з 01.01.2020 по 30.09.2022 складає 0,38грн. На думку скаржника, суд першої інстанції не навів жодного аргументу, на підставі чого він дійшов висновку про наявність виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені на 50%, тобто до 30459,20грн, а також проігнорував доводи позивача у відповіді на відзив в частині неможливості зменшення пені.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу в частині зменшення пені на 50% в розмірі 30459,20грн залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 - залишити без змін. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку та взято до уваги докази по справі, що підприємство АТ "Полтавагаз" знаходиться у важкому фінансовому становищі, є збитковим, що підтверджується звітом про фінансові результати за 9 місяців 2022 року. Наголошує, що судом першої інстанції встановлено відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання, а також відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем умов договору транспортування природного газу, оскільки чистий прибуток ТОВ "Оператор ГТС України" відповідно до фінансового звіту за 2021 рік становить 5801755тис.грн.

Присутній 10.05.2023 у судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представник позивача наполягав на доводах апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 в частині зменшення розміру пені на 50% на суму 30459,20грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Між ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (Оператором) та АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (Замовником) 11.02.2020 укладений договір № транспортування природного газу, за умовами п. 2.1 якого Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно з п. 2.2 договору Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4 договору).

Положеннями п. 2.5 договору передбачено, що Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п. 2.8 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 04.09.2020) взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи та/або до аукціонної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою та/або аукціонною платформою, визначеного Кодексом.

Умовами п. 3.2 договору визначено, що Оператор має право своєчасно отримувати від Замовника плату за надані Послуги.

Згідно з п. 4.1 договору Замовник зобов`язаний, зокрема: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності за тарифами, які встановлюються Регулятором.

Пунктом 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 22.06.2020) визначено, що вартість замовленої потужності Замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця (P) визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця. Замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг. У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Згідно з п. 11.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 22.06.2020) послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора (п. 11.2 договору).

Відповідно до п. 11.3 договору Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Пунктом 13.5 договору визначено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В подальшому до договору про транспортування природного газу від 11.02.2020 між ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" укладено додаткову угоду №1 від 22.06.2020 та додаткову угоду №2 від 04.09.2020.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно умов договору позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

1) за вересень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 341,75351 тис.куб.м на загальну суму 50918,54 гривень;

2) за жовтень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3 089,99041 тис.куб.м на загальну суму 460383,85 гривень;

3) за грудень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 567,70092 тис.куб.м на загальну суму 84582,90 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечував визначену позивачем вартість перевищення договірної потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року в загальній сумі 595885,29 грн та разом з відзивом на позов надав докази оплати основного боргу в сумі 595885,29грн, а саме: копії платіжних доручень №4329 від 28.09.2022 на суму 460383,85грн; №4333 від 29.09.2022 на суму 50918,54грн; №4347 від 30.09.2022 на суму 84582,90грн.

У зв`язку з простроченням АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року за договором транспортування природного газу від 11.02.2020 № ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 позов задоволено частково з підстав, що викладені вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення основної заборгованості за договором транспортування природного газу № від 11.02.2020, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" оскаржує рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 30459,20грн пені у зв`язку із зменшенням судом розміру пені на 50%.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Судом встановлено, що згідно умов договору транспортування природного газу № від 11.02.2020 позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

1) за вересень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 341,75351 тис.куб.м на загальну суму 50918,54грн;

2) за жовтень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3 089,99041 тис.куб.м на загальну суму 460383,85грн;

3) за грудень 2021 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 567,70092 тис.куб.м на загальну суму 84582,90грн.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату вартості перевищення потужності:

1) рахунок № 09-2021-/1000921 від 30.09.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за вересень 2021 року на загальну суму 50918,54грн;

2) рахунок № 10-2021-/1001021 від 31.10.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за жовтень 2021 року на загальну суму 460383,85грн;

3) рахунок № 12-2021-/1001221 від 31.12.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за грудень 2021 року на загальну суму 84582,90грн;

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив оплату за негативні щодобові небаланси за вересень, жовтень та грудень 2021 року на загальну суму 595885,29грн з порушенням строків, визначених умовами договору транспортування природного газу № від 11.02.2020.

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, відповідно до частини першої статті 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 13.5 договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за вересень, жовтень, грудень 2021 року позивачем на підставі п. 13.5 договору нараховано пеню в розмірі 60918,40грн за період з 21.10.2021 по 22.07.2022.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу АТ "Полтавагаз" перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 60918,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованої неустойки на 100%.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Застосоване у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц міститься висновок, що тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Судом встановлено, що відповідач просив зменшити розмір пені, посилаючись на те, що підприємство відповідача, яке є економічно важливим, є збитковим та перебуває у скрутному фінансовому становищі, пов`язаному з неплатежами з боку споживачів, зокрема, побутових, яким законодавчо дозволено не здійснювати оплату за комунальні послуги. Відповідач наголошує на відсутності в своїх діях прямого умислу у порушенні зобов`язання та зазначає, що несвоєчасна оплата перевищення замовленої (договірної) потужності спричинена низкою обставин, що не залежали від його волі, зокрема, посилається на введення на території України воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною. Зазначає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, понесення ним збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем умов договору транспортування природного газу.

Твердження відповідача, що підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, підтверджується довідкою від 26.10.2022 №07-93, за якою повідомляється, що відповідно до Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2022 року ТОВ "Полтавагаз" отримало збиток 287925тис. грн, збиток за 2021 рік склав 367019тис. грн.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Відповідач зазначає, що здійснює розподіл природного газу, в тому числі і для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій та інших суб`єктів. Вказаний вид господарської діяльності підлягає надзвичайно високому рівню державного регулювання, від визначення рівня тарифу, до регулювання порядку розпорядження коштами, отриманими як плата за розподіл природного газу від споживачів. Така ситуація не є типовою для господарювання як явища, а є виключенням з загальних правил. Разом з тим, виключення такого роду мають бути обмежені, що випливає з принципу обмеження державного регулювання економічних процесів, закріпленого у ст. 6 ГК України. Проте, державна регуляція вказаного виду господарської діяльності, виходячи з чинних положень законодавства, є надмірною, що з одного боку, унеможливлює повне виконання зобов`язань за договором, а з іншого боку є однією з підстав для зменшення нарахованої пені на 100%.

Крім того, відповідач указує, що ним виконано умови договору транспортування природного газу № від 11.02.2020 та вжито можливі заходи задля як найшвидшого виконання умов договору.

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема, ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Звертаючись до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою, позивачем не надано жодних доказів понесення ним збитків у зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати заборгованості за перевищення договірної потужності.

Посилання позивача на наявність загальної дебіторської заборгованості замовників послуг транспортування судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки з них неможливо встановити факт завдання позивачу збитків та їх розмір саме відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що хоча розмір заявленої пені не є досить надмірним, але у будь-якому випадку сплата штрафних санкцій зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, впливає на можливість вчасного та якісного надання послуг з розподілу природного газу населенню та державним, кооперативним, громадським, приватним підприємствам і організаціям.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру пені на 100 % фактично нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги, та може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Разом з тим, у даній справі розмір заявленої до стягнення позивачем пені зменшено на 50%, що не нівелюватиме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені у розмірі 30459,20грн, що складає 50% від заявленого до стягнення розміру, має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги, та спрямоване на дотримання балансу інтересів сторін.

Зважаючи на факт виконання відповідачем основного зобов`язання щодо сплати вартості перевищення замовленої потужності, скрутний фінансовий стан останнього, специфіку його господарської діяльності, а також беручи до уваги відсутність доказів, які підтверджували б наявність у позивача збитків, що були б спричинені простроченням саме відповідача, а також враховуючи інтереси позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зменшення заявленої до стягнення суми пені на 50 % забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів обох сторін.

Судова колегія зауважує, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 окрім пені з відповідача стягнуто 119253,71грн інфляційних втрат та 15008,72грн трьох відсотків річних.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Доводи скаржника, що судом першої інстанцій не враховано інтереси позивача, що є обов`язковим для застосування статті 233 ГК України, суд відхиляє, оскільки, виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, що передбачено положеннями статті 13 ГПК України.

Як встановлено судом, позивач не надав до суду доказів на підтвердження наявності збитків, заподіяних внаслідок невиконання відповідачем умов договору.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 15.12.2022 у справі №917/1285/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 18.05.2023.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза