ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/913/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/913/22

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; )

в інтересах держави в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а; )

до відповідачів:

1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ),

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» (65114, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 47/3, офіс 7; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державного підприємства "УКРРИБА" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; )

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання повернути нерухоме майно;

учасники справи, присутні у судовому засіданні:

від прокуратури Лянна О.А.,

від позивача не з`явився,

від відповідача-1 Стапінський В.О.,

від відповідача-2 Логовський В.В.,

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Книш О.М. (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом, поданим в інтересах держави в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України, до відповідачів - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем», в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 «Про укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем»;

- визнати недійсним Договір оренди № 51 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений 25.10.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» щодо причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м, розташованої за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» повернути у власність Державного агентства меліорації та рибного господарства України та на баланс Державного підприємства «Укрриба» причальну споруду (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м, розташовану за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл.

В обґрунтування позову заявник посилається на встановлення порушення вимог Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Закону України «Про оренду державного та комунального майна» при розпорядженні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях нерухомим майном, що належить до державної власності причальною спорудою площею 273 кв.м за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район (в межах земель Ізмаїльської міської ради, м. Ізмаїл).

Ухвалою від 30.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/913/22, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.06.2022, запропоновано відповідачам подати відзиви.

20.06.2022 до суду надійшла заява відповідача-1 про залишення позовної заяви без руху з тієї підстави, що разом з копіями позовних матеріалів відповідачем отримано копію договору оренди від 14.06.2018, що не має відношення до справи. Крім того, відповідач зауважив, що наданий прокурором опис вкладення не містить номеру поштового відправлення.

Протокольною ухвалою від 29.06.2022 відкладено підготовче судове засідання на 20.07.2022.

13.07.2022 до суду надійшли письмові пояснення прокурора щодо заяви відповідача-1 про залишення позову без руху.

20.07.2022 від представника відповідача-2 на електронну пошту суду надійшла заява про продовження строку на подання відзиву до 26.07.2022.

Протокольною ухвалою від 20.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без руху, продовжено відповідачу-2 процесуальний строк на подачу відзиву та відкладено підготовче судове засідання на 10.08.2022.

29.07.2022 до суду надійшов відзив відповідача-2, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову.

01.08.2022 від відповідача-1 до суду надійшла заява про застосування наслідків пропуску прокурором строків позовної давності.

Того ж дня відповідачем-1 було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив:

- закрити провадження у справі в частині вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 41;

- залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "УКРРИБА" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; );

- у задоволенні позову відмовити.

10.08.2022 від представника відповідача-2 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору добровільного страхування майна № FO-01378450.

10.08.2022р. з 15 год. 07 хв. до 15 год. 42 хв. у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, всі працівники суду та учасники процесу перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі та судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 10.08.2022 повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання відкладено на 31.08.2022.

15.08.2022 від прокуратури до суду надійшли письмові пояснення щодо заяви відповідача-1 про застосування строків позовної давності.

15.08.2022 прокурором також було подано до суду відповідь на відзив відповідача-2.

Ухвалою від 31.08.2022 залучено до участі у справі Державне підприємство "УКРРИБА" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, запропоновано залученій третій особі подати до суду письмові пояснення по суті справи, а також відкладено підготовче судове засідання на 10.10.2022.

07.09.2022 від відповідача-2 в порядку ст. 167 ГПК України до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03.10.2022 до суду надійшло клопотання прокурора про повернення відповідачу-1 відзиву без розгляду з тієї підстави, що відповідачем пропущено процесуальний строк на подачу відзиву та не направлено його на адресу прокуратури.

Судове засідання, призначене на 10.10.2022, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Волкова Р.В. у відпустці.

11.10.2022 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 11.10.2022 повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання відкладено на 02.11.2022.

24.10.2022 відповідачем-1 подано до суду письмові заперечення на клопотання прокурора про залишення відзиву без розгляду.

31.10.2022 від прокурора до суду надійшли письмові пояснення по справі щодо питань віднесення спірної причальної споруди до державного майна, яке не може бути передано в оренду.

Протокольною ухвалою від 02.11.2022 підготовче судове засідання відкладено на 10.11.2022.

09.11.2022 прокурором подано до суду відповідь на відзив відповідача-1.

09.11.2022 до суду надійшло клопотання відповідача-2 про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання.

Протокольною ухвалою від 10.11.2022 відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2022 та визнано обов`язковою явку позивача у судове засідання.

В подальшому, у зв`язку з аварійними відключеннями електропостачання судове засідання неодноразово відкладалося.

Ухвалою від 13.12.2022 повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання відбудеться 09.01.2023.

Протокольною хвалою від 09.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2023.

30.01.2023р. з 10 год. 36 хв. до 10 год. 53 хв. у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, всі працівники суду та учасники процесу перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі та судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 30.01.2023 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відкладено на 17.02.2023.

31.01.2023 від Державного підприємства "УКРРИБА" до суду надійшли письмові пояснення по справі.

В подальшому розгляд справи по суті неодноразово відкладався.

09.05.2023, після стадії дослідження доказів, суд оголосив перерву в засіданні до 16.05.2023.

У судовому засіданні, яке відбулось 16.05.2023, прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, у судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Позивач у засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

16.05.2023 після виходу з нарадчої кімнати оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій та доводів учасників справи.

Доводи заступника керівника Одеської обласної прокуратури:

- відповідно до акту приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Ізмаїльський рибозавод», але залишились на його балансі, затвердженого наказом Державного департаменту рибного господарства від 12.03.2004 № 57, до сфери управління Міністерства аграрної політики України, на баланс державного підприємства «Укрриба» передано причальну споруду (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) площею 273 кв.м., рік введення в експлуатацію - 1951 р., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл (в районі морського вокзалу);

- за інформацією РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 10.01.2022 № 10-06-00067 на адресу РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях 20.02.2018 за вх. № 30/01046 надійшов лист ТОВ «Укрдобропроф» про укладення договору оренди державного нерухомого майна - причальної споруди, що обліковується на балансі ДП «Укрриба» та розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл;

- РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях листом від 21.03.2018 № 08-06-01219 звернулось до органу управління вказаним майном - Державного агентства рибного господарства України (далі Держрибагентство) щодо умов конкурсу і договору оренди, максимально можливого терміну договору оренди, допустимих або бажаних напрямів використання майна орендарем, дозволу (або відмови) на передачу майна в оренду;

- листом Держрибагентства від 11.04.2018 № 3-11-13/2242-18 повідомлено, що Держрибагентство не заперечує проти укладення договору оренди за умови внесення відповідних змін та зауважень;

- наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 29.08.2019 № 114 із змінами, внесеними наказами РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 13.09.2019 № 209, від 04.10.2019 № 340, вирішено провести конкурс на право оренди державного нерухомого майна та створено комісію з проведення конкурсу; наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях затверджено протокол засідання конкурсної комісії від 18.09.2019 № 120 щодо визначення умов конкурсу на право укладення договору оренду державного майна, яке обліковується на балансі ДП «Укрриба»;

- наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 18.10.2019 № 386 затверджено протокол засідання конкурсної комісії від 11.10.2019 № 131 щодо формування списку учасників конкурсу, вирішено не проводити аукціон з визначення розміру орендної плати на право оренди державного нерухомого майна, у зв`язку з надходженням пропозицій на конкурс тільки від одного претендента, які відповідають умовам - ТОВ «Бестіс Систем»;

- наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 вирішено укласти договір оренди державного майна з ТОВ «Бестіс Систем»;

- 25.10.2019 між РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та ТОВ «Бестіс Систем» укладено договір оренди № 51 нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м. за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл;

- вивченням законності передачі причальної споруди в оренду ТОВ «Бестіс Систем» установлено, що РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях здійснено розпорядження державним майном, яке не підлягає передачі в оренду, не отримано згоди органу управління - Держрибагентства, допущено порушення порядку передачі майна в оренду та прийнято неправомірне рішення про недопуск частини учасників до проведення конкурсу, внаслідок чого державне майно передано в оренду ТОВ «Бестіс Систем» без проведення конкурсу;

- спірна причальна споруда, яка розташована на річці Дунай, не є гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми та причалом морського порту, а тому з системного аналізу абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», абз. 37 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» вбачається, що виняток з приводу можливості оренди майна державної власності на вказану причальну споруду не поширюється;

- РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях здійснено розпорядження причальною спорудою шляхом її передачі в оренду ТОВ «Бестіс Систем» в порушення абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»;

- конкурсною комісією ані під час визначення умов конкурсу на право укладення договору оренди державного майна (протокол № 120 від 18.09.2019), ані під час формування списку учасників конкурсу (протокол № 131 від 11.10.2019) не враховано жодних змін до проєкту договору оренди, зазначених Держрибагентством у листі від 11.04.2018 № 3-11- 13/2242-18, за умови яких останнім здійснено погодження проєкту договору та умов конкурсу;

- зважаючи на те, що конкурсною комісією не прийнято до уваги зміни та зауваження, викладені Держрибагентством у листі від 11.04.2018 № 3-11-13/2242-18, за умови яких останнім здійснено погодження проєкту договору та умов конкурсу, РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях у відповідності до абз. 5 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» мало б прийняти рішення про відмову в укладенні договору оренди;

- процедура оренди державного майна - причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) площею 273 кв.м., яка знаходиться у м. Ізмаїл Одеської області, є такою, що відбулась за відсутності згоди уповноваженого органу управління Держрибагентства;

- РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях неодноразово допущено грубі порушення вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», внаслідок чого процедура оренди спірної причальної споруди тривала понад 1,5 роки;

- при проведенні процедури оренди державного майна РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та створеною ним конкурсною комісією внаслідок хибного застосування положень законодавства України невірно визначено та застосовано умови конкурсу, що призвело до обмеження конкуренції та дискримінації учасників конкурсу;

- РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях неправомірно відмовлено ТОВ «Укрдобропроф» та ТОВ «Бізнес-Стратегія Т Л» у допуску до конкурсу з оренди причальної споруди за нібито невиконання умови конкурсу щодо документального підтвердження наявності позитивного досвіду використання цього або подібного майна;

- РФ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та створена ним конкурсна комісія діяли всупереч положенням законодавства України, приймаючи необ`єктивне та неправомірне рішення про недопуск ТОВ «Укрдобропроф», ТОВ «Бізнес-Стратегія Т Л» до конкурсу та укладення договору оренди державного майна з ТОВ «Бестіс Систем» без проведення конкурсу.

Доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

- провадження у справі в частині вимог прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 «Про укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» підлягає закриттю з тієї підстави, що вимоги про визнання незаконними актів індивідуальної дії не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства;

- позов в частині вимог про визнання договору оренди нерухомого майна державної власності подано з пропуском строку позовної давності, оскільки в якості підстави позову заявлено, що причальна споруда (інв.№ 3652, реєстровий №25592421.30.АЕЖАД084) загальною площею 273,00 кв.м не може бути об`єктом оренди (на думку Прокурора - це гідротехнічна споруда, а не гідротехнічна споруда рибогосподарської технологічної водойми), а моментом коли про це міг довідатись Позивач (Держрибагентство) є дата надання погодження на передачу майна в оренду - лист від 11.04.2018 року №3-11-13/2242-18;

- Регіональним відділенням дотримано всі вимоги щодо умов конкурсу, запропоновані Держрибагенством у листі від 11.04.2018 року №3-11-13/2242-18, а умови самого договору оренди, які пропонуються Держагенством, як уповноваженим органом управління, носять рекомендаційний характер;

- бездіяльність Держрибагенства у вигляді неподання позову про визнання договору недійсним є сумнівною та жодним чином недоведеною, оскільки саме Державним агентством меліорації та рибного господарства України надавались висновки про погодження умов договору оренди та умов конкурсу;

- Держрибагенство як уповноважений орган управління державним майном ідентифікував та визначив об`єкт оренди як гідротехнічну споруду рибогосподарської технологічної водойми;

- спірна споруда не знаходиться на р.Дунай;

- з аналізу норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ, Закону України «Про аквакультуру» вбачається, що в оренду для рибогосподарських потреб може бути надана рибогосподарська технологічна водойма, спеціального технологічного призначення, яка наповнюється штучно за допомогою гідротехнічних споруд і пристроїв та призначена для створення умов існування і розвитку об`єктів аквакультури. Основним елементом віднесення рибогосподарських водойм до технологічних, є наявність гідротехнічних споруд і пристроїв;

- листом від 11.04.2018 року № 3-11-13/2242-18 Держрибагенство (Позивач) надало свої висновки щодо умов конкурсу та пропонувало передбачити умовами конкурсу вимоги до потенційного орендаря саме щодо оренди гідротехнічних споруд рибогосподарських технологічних водойм та визначило об`єкт оренди як гідротехнічну споруду рибогосподарських технологічних водойм, яка не заборонена до передачі в оренду;

- причальна споруда (інв.№3652), яка є предметом оспорюваного договору, жодного відношення до об`єктів морської портової інфраструктури на момент укладання договору оренди не мала;

- відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ (в редакції від 04.11.2018) законодавчі обмеження щодо оренди не стосуються гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми та причалів морських портів;

- вимога прокурора про повернення у власність позивача причальної споруди та на баланс ДП «УКРРИБА» не пов`язана із захистом майнових прав держави та не є ефективним способом захисту.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем»:

- Закон України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992р. № 2163-ХІІ, на який робиться посилання у нормі абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», втратив чинність на підставі Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018р. № 2269- VIII, який набрав чинності 07.03.2018;

- з прийняттям Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018р. № 2269-VІІІ до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-ХІІ жодних змін внесено не було;

- з 07.03.2018р. (з дати набрання чинності Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018р. № 2269-VIII) абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-ХІІ, містив посилання на нечинний нормативно-правовий акт, положення якого не підлягали застосуванню;

- Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не мало підстав, керуючись власним розсудом, застосовувати обмеження щодо переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації згідно Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018р. № 2269-VІІІ) при визначенні переліку об`єктів державної власності, що не підлягають передачі в оренду;

- з положень абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-ХІІ, вбачається, що зазначена норма містить певні винятки з загального правила про заборону оренди об`єктів державної власності, що мають загальнодержавне значення та стосуються: пам`яток культурної спадщини, нерухомих об`єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників, та гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, причалів морських портів;

- характеристики та властивості об`єкта оренди дозволяють класифікувати його як «причал морського порту», на який не поширюється заборона щодо передачі в оренду;

- згідно з Актом приймання-передачі гідротехнічної споруди, яка в процесі приватизації не увійшла до статутного фонду ВАТ «Ізмаїльський рибозавод» до сфери управління Міністерства аграрної політики України на баланс ДП «УКРРИБА», спірна причальна споруда знаходиться в районі морського вокзалу;

- при визначенні умов конкурсу на право укладення договору оренди державного майна - причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084), як і при узгодженні умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25 жовтня 2019р. № 51, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не було допущено порушень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-ХІІ та Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V;

- реалізація Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях його повноважень знаходиться за межами правомірного впливу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем»;

- ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдобронроф», ні Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-СТРАТЕГІЯ Т Л» не оскаржували відхилення їх документів та/або результати конкурсу на право оренди спірної причальної споруди;

- протягом усього періоду оренди з боку Державного агентства рибного господарства України будь-яких зауважень щодо умов конкурсу та/або договору оренди не було. Лист агентства від 11 квітня 2018р. № 3-11-13/2242-18 про надання згоди на оренду державного майна не містив жодних згадок про законодавчі обмеження щодо передання в оренду спірної причальної споруди.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення Інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з п. 2 Рекомендацій CM/Rec (2012) щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 19.09.2012, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права.

Відповідно до висновку № 3 (2008) Консультативної Ради Європейських прокурорів «Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права» прокурор має реалізовувати функції від імені суспільства та на захист державних інтересів.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію проте, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Прокурор, вважаючи, що діями (бездіяльністю) відповідача порушуються державні інтереси, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених процесуальним Законом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15).

Як вказав прокурор, необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні ефективного використання державного майна, у тому числі у сфері рибного господарства.

Під час здійснення конституційних повноважень обласною прокуратурою установлено факт порушень вимог Законів України «Про управління об`єктами державної власності», «Про оренду державного та комунального майна», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про аквакультуру» при передачі РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях у користування на умовах оренди державного нерухомого майна - причальної споруди площею 273 кв.м., розташованої у м. Ізмаїл Одеської області.

Правовідносини, пов`язані із використанням державного майна, організації господарської діяльності у сфері рибного господарства становлять суспільний інтерес, а набуття речових прав на нього всупереч встановленому законодавством порядку такому суспільному інтересу не відповідає.

Зокрема, прокурор вважає, що РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях здійснено розпорядження державним майном, яке не підлягає передачі в оренду, не отримано згоди органу управління - Держрибагентства, допущено порушення порядку передачі майна в оренду та прийнято неправомірне рішення про недопуск частини учасників до проведення конкурсу, внаслідок чого державне майно передано в оренду ТОВ «Бестіс Систем» без проведення конкурсу.

Правовідносини, пов`язані з володінням, використанням та розпорядженням державним майном становлять суспільний інтерес, а тому неправомірне, всупереч закону та волі держави набуття речових прав на нього ТОВ «Бестіс Систем», на переконання прокурора, не відповідає суспільному інтересу.

Державне агентство меліорації та рибного господарства України є власником та органом управління державним майном, що є об`єктом оренди - причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) площею 273 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, яка у свою чергу перебуває на балансі ДП «Укрриба».

Враховуючи викладене, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Державне агентство меліорації та рибного господарства України є власником та органом управління державним майном, що є об`єктом оренди - причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) площею 273 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, яка у свою чергу перебуває на балансі ДП «Укрриба».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів; надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі; організовують контроль за використанням орендованого державного майна; виконують інші передбачені законодавством функції з управління об`єктами державної власності.

Згідно з п. 1, пп. 67 п. 4 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2021 № 539, Держрибагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держрибагентства.

Ураховуючи викладене, Держрибагентство як власник майна, яке є об`єктом оренди, в силу ст. 15, 16, 318, 326 ЦК України, є уповноваженим державою органом, який наділений повноваженнями захищати інтереси держави у правовідносинах, що виникли, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним та повернення майна, що перебуває в його управлінні.

Відповідно до висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді обласною прокуратурою до Держрибагентства направлено лист від 30.03.2022 № 12-319вих-22, яким повідомлено про обставини порушення РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях інтересів держави при передачі в оренду державного майна ТОВ «Бестіс Систем».

Держрибагентством листом від 06.05.2022 № 1-7-2-9/1513-22 інформацію з приводу вжитих заходів не надано. Одночасно повідомлено, що Держрибагентство не заперечуватиме щодо захисту інтересів держави Одеською обласною прокуратурою.

Таким чином, Держрибагентство було обізнане про необхідність захисту інтересів держави та мало відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжило, що відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі зазначеного суб`єкта владних повноважень

Для того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор в даних правовідносинах із дотриманням належної процедури, реалізуючи представницькі повноваження, виконує субсидіарну роль та замінює в судовому провадженні суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту.

Аналогічна позиція з приводу субсидіарної ролі прокурора в захисту інтересів держави в суді дотримується і Верховний Суд, який висловив її у низці постанов у справах за позовами прокурорів, зокрема у постановах від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, від 15.10.2019 у справі № 904/2820/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Листом від 11.05.2022 позивача в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено, що позовна заява буде скерована до суду для розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача-1, представника відповідача-2 та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, суд встановив наступне.

Відповідно до акту приймання-передачі гідротехнічних споруд, які в процесі приватизації не увійшли до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Ізмаїльський рибозавод», але залишились на його балансі, затвердженого наказом Державного департаменту рибного господарства від 12.03.2004 № 57, до сфери управління Міністерства аграрної політики України, на баланс державного підприємства «Укрриба» передано причальну споруду (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) площею 273 кв.м., рік введення в експлуатацію - 1951 р., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл (в районі морського вокзалу) (Т. 1, а.с. 67-68).

Згідно з відомостями технічного паспорту (Т. 1, а.с. 70-75), виготовленого 30.12.2016 ТОВ «Термокіпконтрол», вказана причальна споруда розташована на річці Дунай у м. Ізмаїл Одеської області за координатами 45°19'26.3"N 28°50'17.4"Е. Акваторія біля причалу відноситься до Ізмаїльського морського порту, від лівого берега Дунаю до середини фарватера, де проходить умовна лінія державного кордону України. Причальна споруда має довжину 25 м, ширину 10,93 м, загальну площу 273 кв.м, є причальною стінкою гравітаційного типу, будівельна частина виконана з бетону М3 00 з використанням армування арматурою № 10.

Як вбачається з матеріалів справи, за інформацією РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 10.01.2022 № 10-06-00067 на адресу РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях 20.02.2018 за вх. № 30/01046 надійшов лист ТОВ «Укрдобропроф» про укладення договору оренди державного нерухомого майна - причальної споруди, що обліковується на балансі ДП «Укрриба» та розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл (Т. 1, а.с. 76).

РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях листом від 21.03.2018 № 08-06-01219 звернулось до органу управління вказаним майном - Державного агентства рибного господарства України щодо умов конкурсу і договору оренди, максимально можливого терміну договору оренди, допустимих або бажаних напрямів використання майна орендарем, дозволу (або відмови) на передачу майна в оренду (Т. 2, а.с. 7-8).

Листом Держрибагентства від 11.04.2018 № 3-11-13/2242-18 повідомлено, що Держрибагентство не заперечує проти укладення договору оренди за умови внесення відповідних змін та зауважень (Т.2, а.с. 5-6).

Оголошення про намір передати об`єкт державного майна в оренду опубліковано РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях 07.08.2019 у газеті «Відомості приватизації» № 32(1260).

Під час вивчення попиту до РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях надійшло звернення двох претендентів щодо оренди державного майна - ТОВ «Спорт та здорове життя» (вх. РВ від 09.08.2019 № ЗК/00176), ТОВ «Укрдобропроф» (вх. РВ від 15.08.2019 № 3K/00306).

У зв`язку з цим, наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 29.08.2019 № 114 із змінами, внесеними наказами РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 13.09.2019 № 209, від 04.10.2019 № 340, вирішено провести конкурс на право оренди державного нерухомого майна та створено комісію з проведення конкурсу (Т. 1, а.с. 97-100).

Наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях затверджено протокол засідання конкурсної комісії від 18.09.2019 № 120 щодо визначення умов конкурсу на право укладення договору оренду державного майна, яке обліковується на балансі ДП «Укрриба» (Т. 1, а.с. 101).

З метою участі у конкурсі на право укладення договору оренди державного майна до РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях надійшли листи-звернення від ТОВ «Укрдобропроф» (вх. 08.10.2019 № 3K/01398), ТОВ «Бестіс Систем» (вх. 08.10.2019 № ЗК/01407) та ТОВ «Бізнес Стратегія Т Л» (вх. 08.10.2019 № ЗК/01406).

Протоколом № 131 від 11.10.2019 засідання конкурсної комісії щодо формування списків учасників конкурсу на право укладення договору оренди державного майна, яке обліковується на балансі ДП «Укрриба», розглянуто три пакета документів, поданих на участь у конкурсі від ТОВ «Укрдобропроф», ТОВ «Бестіс Систем», ТОВ «Бізнес-Стратегія Т Л», та прийнято рішення не проводити конкурс 15.10.2019, у зв`язку з надходженням на конкурс пропозицій, які відповідають умовам конкурсу, тільки від одного претендента - ТОВ «Бестіс Систем» (Т. 1, а.с. 241).

Наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 18.10.2019 № 386 затверджено протокол засідання конкурсної комісії від 11.10.2019 № 131 щодо формування списку учасників конкурсу, вирішено не проводити аукціон з визначення розміру орендної плати на право оренди державного нерухомого майна, у зв`язку з надходженням пропозицій на конкурс тільки від одного претендента, які відповідають умовам - ТОВ «Бестіс Систем» (Т. 1, а.с. 239).

Наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 вирішено укласти договір оренди державного майна з ТОВ «Бестіс Систем» (Т. 1, а.с. 56-58).

У подальшому між РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та ТОВ «Бестіс Систем» 25.10.2019 укладено договір оренди № 51 нерухомого майна, що належить до державної власності (Т. 1, а.с. 59-64), а саме причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м. за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл.

Майно передається в оренду з метою розміщення рибного господарства (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.2. Договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Вартість майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що проведена ПП «Дніпротех і Ко» станом на 30.04.2019 та становить 579 502 гривні (пункт 1.1. Договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами (пункт 10.1. Договору), з можливістю його продовження на той самий строк (у порядку, визначеному пунктом 10.4. Договору).

Об`єкт оренди відповідачем-1 було передано відповідачу-2 за актом приймання-передавання державного нерухомого майна, копія якого наявна у матеріалах справи (Т. 1, а.с. 66).

Норми права, які застосував суд. Позиція суду.

Статтею 326 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України (далі - ГК України) держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать єдині майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, Інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб`єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об`єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу. Управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 287 ГК України орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктами управління об`єктами державної власності є зокрема Фонд державного майна України, органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами.

Згідно з пп. «а» п. 2 ст. 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Фонд державного майна України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна виступає орендодавцем державного майна.

Станом на момент передачі оспорюваного нерухомого майна в оренду нормативно-правове регулювання використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам здійснювалось Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (тут і надалі у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює:

- організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності;

-майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

За статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцем є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» об`єктом управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об`єктом оренди за цим Законом є зокрема майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не можуть бути об`єктами оренди, зокрема об`єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (крім пам`яток культурної спадщини, нерухомих об`єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників та гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, причалів морських портів), а також об`єкти, включені до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 29 червня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 № 2163-ХІІ приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства.

Загальнодержавне значення мають, зокрема об`єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, у тому числі акваторії морських портів, гідротехнічні споруди, об`єкти портової інфраструктури загального користування, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно- гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, навчальний та гідрографічний флот, майнові комплекси судноплавних інспекцій (абз. 16 п. «г» ч. 2 ст. 5 Закону України від 04.03.1992 № 2163-ХІІ).

Проте Закон України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 № 2163-ХІІ, на який здійснюється посилання у нормі абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», втратив чинність на підставі Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 № 2269-VІІІ, який набрав чинності 07.03.2018.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 № 2269-VІІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: акваторії морських портів, гідротехнічні споруди, об`єкти портової інфраструктури загального користування, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, навчальний та гідрографічний флот, майнові комплекси судноплавних інспекцій.

Таким чином з системного аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що законодавцем встановлено заборону на оренду об`єктів державної власності, що мають загальнодержавне значення - гідротехнічних споруд.

Визначення поняття гідротехнічної споруди міститься в Наказі Державного комітету України у справах містобудування та архітектури "Про затвердження Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів" від 19.12.1995 № 252, де зазначено, що гідротехнічні споруди це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Водночас згідно з Наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд" від 29.03.2004 № 251) причальна споруда це гідротехнічна споруда для швартування суден.

Таким чином, передана за спірним договором оренди державного майна інженерна споруда є причальною спорудою, яка, в свою чергу, підпадає під визначення гідротехнічної споруди.

Аналізуючи положення абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що законодавцем допущено виняток щодо об`єктів державної власності, які не можуть бути об`єктами оренди, а саме пам`ятки культурної спадщини, нерухомі об`єкти, які знаходяться на території історико-культурних заповідників та гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми, причали морських портів.

Нормативно-правове визначення поняття «рибогосподарська технологічна водойма» міститься у статті 1 Закону України «Про аквакультуру», відповідно до якої - це штучно створена водойма спеціального технологічного призначення, що визначається технічним проєктом та/або паспортом, яка наповнюється штучно за допомогою гідротехнічних споруд і пристроїв та призначена для створення умов існування і розвитку об`єктів аквакультури.

З відомостей технічного паспорту, виготовленого 30.12.2016 ТОВ «Термокіпконтрол», вбачається, що вказана причальна споруда розташована на річці Дунай у м. Ізмаїл Одеської області за координатами 45°19'26.3"N 28°50'17.4"Е.

Загальновідомо, що річка Дунай є природним водним потоком та не є штучно створеною водоймою спеціального технологічного призначення, тобто не відноситься до рибогосподарських технологічних водойм.

З аналізу матеріалів справи судом не встановлено, що надана відповідачу-2 в оренду причальна споруда має ознаки гідротехнічної споруди рибогосподарської технологічної водойми.

Отже, суд констатує, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами віднесення спірної причальної споруди до категорії гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, на які не розповсюджується заборона щодо передачі в оренду.

Відтак, спірна причальна споруда, яка розташована на річці Дунай, не є гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми, а тому з системного аналізу Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» вбачається, що виняток з приводу можливості оренди майна державної власності на вказану причальну споруду не поширюється.

За доводами відповідача-2 спірний об`єкт нерухомого майна є причалом морського порту, з чим суд погодитися не може з огляду на таке.

Відповідно до акту приймання-передачі гідротехнічної споруди, яка у процесі приватизації не увійшла до статутного фонду ВАТ «Ізмаїльський рибозавод» до сфери управління Міністерства аграрної політики України на баланс державного підприємства «Укрриба» від 07.10.2003 вбачається, що причальна споруда розташована в м. Ізмаїл в районі морського вокзалу на набережній р. Дунай.

Як вже було зазначено, згідно з паспортом інженерної споруди, виготовленим 30.12.2016 ТОВ «Термокіпконтрол», вказана причальна споруда розташована на річці Дунай у м. Ізмаїл Одеської області за координатами 45°19'26.3"N 28°50Т7.4"Е. Акваторія біля причалу відноситься до Ізмаїльського морського порту, від лівого берега Дунаю до середини фарватера, де проходить умовна лінія державного кордону України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про морські порти України» акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 № 1208 «Про межі акваторії морського порту Ізмаїл» акваторія порту включає частину водного об`єкта р. Дунай (Кілійське гирло) від 81 до 97 кілометра, починаючи від лівого берега до лінії державного кордону, що проходить посередині головного навігаційного фарватеру р. Дунай, за винятком ділянок від 86,122 до 86,263 кілометра завдовжки 141 метр і завширшки 40 метрів та від 88,5 до 89,2 кілометра завдовжки 700 метрів і завширшки 40 метрів. Фарватер визначається за шириною між ізобатами глибиною 3 і більше метрів.

Таким чином, акваторія морського порту Ізмаїл на території ріки Дунай має довжину до 16 кілометрів. Загальновідомо, що на вказаній території розташовано численну кількість причальних споруд різної форми власності.

Саме по собі розташування причальної споруди в межах акваторії морського порту ніяким чином не свідчить, що така споруда є причальною спорудою морського порту.

У зв`язку з вказаними обставинами, РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях здійснено розпорядження причальною спорудою шляхом її передачі в оренду ТОВ «Бестіс Систем» в порушення абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, визначених ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, з урахуванням встановлення судом тієї обставини, що передана відповідачу-2 спірна причальна споруда не є гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми, на яку б поширювався виняток з приводу можливості передання її в оренду, суд зазначає, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 договір оренди державного майна суперечить Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв`язку з чим вимога прокурора про визнання договору недійсним підлягає задоволенню.

На інших доводах прокурора стосовно допущених порушень при визначенні учасників конкурсу, а також щодо неотримання згоди уповноваженого органу управління з приводу умов конкурсу суд не вважає доцільним зупинятися детально, так як вказані доводи, на думку суду, з огляду на предмет спору не входять до кола фактів об`єктивної дійсності, необхідних для вирішення справи по суті.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 від 20 листопада 2018 року, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови ВП від 27 лютого 2019 року, справа № 761/3884/18). Такий же висновок справедливий щодо господарського процесу.

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

Так, у цій справі прокурор в інтересах держави пред`явив, зокрема, вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411, визначивши одним із відповідачів Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях. Отже, в частині цієї позовної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях).

Зазначене не відповідає частині першій статті 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 226 ГПК України).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неможливістю існування спору у даному випадку суд закриває провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо вимоги прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» повернути у власність Державного агентства меліорації та рибного господарства України спірну причальну споруду суд зазначає наступне.

За приписами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності - це правовий зв`язок між майном та суб`єктом цього права. За відсутності цього зв`язку (який встановлюється на підставі правовстановлюючих документів) відсутні підстави стверджувати про наявність права суб`єкта на об`єкт нерухомого майна.

Слід зазначити, що у даній справі сторонами не заперечувалося що власником спірної причальної споруди є держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном - Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Відтак, спір щодо передачі спірної гідротехнічної споруди у власність Державного агентства меліорації та рибного господарства України відсутній.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі в цій частині.

Стосовно вказаної вимоги прокурор надав пояснення, що у прохальній частині позовної заяви використано невдале формулювання вимоги, під якою малося на увазі повернення спірної причальної споруди власнику майна - Державному агентству меліорації та рибного господарства України.

Вказані доводи прокурора суд не може враховувати у зв`язку з тим, що вони фактично змінюють предмет позову та виходять за межі допустимої помилки під час тлумачення цих вимог.

Щодо вимоги прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» повернути на баланс Державного підприємства «Укрриба» причальну споруду суд зазначає наступне.

Так, вказана вимога фактично заявлена в інтересах Державного підприємства «Укрриба».

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Вказаним законом прямо заборонено здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Нормами абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

В порушення прямої заборони, наведеної в абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" позовні вимоги у даній частині фактично заявлені прокурором в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Навпаки, Державне підприємство «Укрриба» згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державним підприємством, самостійною юридичною особою, з відповідною процесуальною дієздатністю, яка дозволяє самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів в суді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 906/853/17.

Отже, позовні вимоги прокурора, заявлені фактично в інтересах державного підприємства, слід залишити без розгляду.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 359/2012/15-ц, від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Таким чином, у спорі, що розглядається початок перебігу позовної давності у прокурора та Держрибагентства співпадає.

Водночас, до предмета спору, що розглядається, належать обставини із доказування недійсності укладеного між відповідачами договору оренди й відповідно прокурором в інтересах держави заявлено, зокрема, вимогу про визнання недійсним Договору оренди № 51 нерухомого майна від 25.10.2019.

Відтак, початком перебігу строку позовної давності, є момент укладення між відповідачами оспорюваного договору оренди, тобто 25.10.2019, у зв`язку з чим прокурором не пропущено строк позовної давності та заява відповідача-1 про застосування наслідків пропуску строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 916/913/22 в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 22.10.2019 № 411 «Про укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» повернути у власність Державного агентства меліорації та рибного господарства України причальну споруду (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м, розташовану за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл.

2. Позові вимоги заступника керівника Одеської обласної прокуратури у справі № 916/913/22 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» повернути на баланс Державного підприємства «Укрриба» причальну споруду (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м, розташовану за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл залишити без розгляду.

3. Позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; ) в інтересах держави в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а; ) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» (65114, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 47/3, офіс 7; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державного підприємства "УКРРИБА" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; ) про визнання недійсним договору задовольнити.

4. Визнати недійсним Договір оренди № 51 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений 25.10.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» щодо причальної споруди (інв. № 3652, реєстровий № 25592421.30.ААЕЖАД084) загальною площею 273 кв.м, розташованої за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 16 травня 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 16 травня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков