ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2023 р. Справа № 924/65/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістр-Д", м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СП Дизель Трейд", м. Хмельницький

про стягнення 1 635 765,00 грн. безпідставно отриманих коштів

За участю представників сторін:

позивача - Шкварюк Т.Р. - згідно ордера

відповідача - Шустер Я.В. - згідно ордера

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

01.01.2023р. до господарського суду області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістр-Д", м. Тернопіль до Товариства з обмеженою відповідальністю „СП Дизель Трейд", м. Хмельницький про стягнення 1 635 765,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою від 16.01.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, було відкрито розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10:00 20.02.2023р. з оголошенням перерви у підготовчому засіданні до 24.03.2023р.

Ухвалою від 24.03.2023р. було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2023р. з оголошенням перерви в судовому засіданні до 11.05.2023р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 1635765,00 грн., які відповідач безпідставно отримав, посилаючись на ст.1212 ЦК України.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що на виконання підписаного між сторонами договору поставки нафтопродуктів від 19.10.2022р. №80/2022 відповідно до виставленого відповідачем рахунку від 19.10.2022р. позивач згідно платіжного доручення №779 перерахував відповідачу кошти в сумі 2 940 000,00 грн.

Проте, в той самий день ТОВ „Магістр-Д" помилково перерахувало на рахунок ТОВ „СП ДИЗЕЛЬ ТРЕЙД" згідно платіжного доручення №2941 (внутрішній номер платіжного доручення згідно акту звірки №2614) ще 2 940 000, 00 грн., які не були узгоджені ні договором, ані додатковими угодами до нього.

Позивач вказує, що про помилкове перерахування коштів відповідач був поінформований (направлялась претензія від 19.10.2022р.за вих.№19/10-1 та у телефонному режимі), на що відповідач відреагував: 20.10.2022р. відповідач повернув 100 000,00 грн., а 09.11.2022р. - 10 000,00 грн., а також провів поставку дизельного пального на суму 1378735,00 грн згідно виставленого рахунку.

Позивач вказує, що решту коштів в сумі 1 635 765,00 грн. відповідач не повернув, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідач у поданому відзиві від 06.03.2023р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що кошти в сумі 2940000,00 грн. згідно платіжного доручення №2941 від 19.10.2022р. були перераховані позивачем на виконання договору поставки№80/2022. Не погоджується із твердженням позивача про те, що це безпідставно отримані кошти, які підлягають поверненню відповідачем згідно ст. 1212ЦК України.

Відповідач погоджується з тим, що дійсно не виконав своїх зобов`язань по поставці пального на суму 1 635 765,00 грн. з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини, пов`язані із військовими діями на території України), а також через те, що іноземні перевізники не виконали свої зобов`язання із перевезення пального.

Позивач у додаткових письмових поясненнях від 11.05.2023р. (представник у судовому засіданні 11.05.2023р.) не погоджується із доводами, викладеними у відзиві, та просить суд врахувати, що позивачу було виставлено рахунок лише на 2 940 000,00 грн., а про помилкове перерахування коштів в сумі 2 940 000,00 грн. відповідачу направлено листа на наступний день. При цьому, відповідач частково повернув позивачу кошти в сумі 300 000,00 грн. - 20.10.2022р., 10 000,00 грн. - 09.11.2022р. із призначенням платежу „повернення помилково перерахованих коштів", чим визнав, що кошти були сплачені позивачем помилково. Вказує, що про природу цих коштів, тобто їх помилкове перерахування вказувалось у направленій відповідачу претензії, і на електронну пошту, і телефонним зв`язком.

Відтак, позивач просить про задоволення позову.

Відповідач у направленому суду письмовому клопотанні від 11.05.2023р. (представник позивача в судовому засіданні 11.05.2023р.) вказує про неправильно обраний позивачем спосіб захисту та просить застосувати до даного спору правові позиції ВС щодо застосування ст.1212 ЦК України. Просить відмовити в позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

19.10.2022 р. між ТОВ „Магістр-Д" (покупець) та ТОВ „СП Дизель Трейд" (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів № 80/202, відповідно до п.1.1 якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця нафтопродукти в кількості та асортименті, що передбачені в додатках доданого Договору.

Згідно п.п.1.2. 1.3, 2.1 договору передбачено, що одиниця виміру кількості товару та кількість поставки кожної партії товару, визначається сторонами в Додатках, що є невід`ємними частинами даного договору. Загальна кількість товару за даним договором становить суму кількості доставленого протягом терміну дії даного договору товару, згідно Додатків. Товар постачається Покупцю товарними партіями автомобільним транспортом на мовах - СРТ (Інкотермс - 2010) протягом 5 (п`яти) робочих днів з наступного дня після надходження грошових коштів за Товар на розрахунковий рахунок Постачальника. Адреса, за якою здійснюватиметься поставка, зазначається в Додатках, що є невід`ємними частинами нього Договору, і складаються сторонами щодо кожної партії Товару. Датою поставки вважається дата вказана у видатковій (товаротранспортній накладні на товар. Об`єми поставок кожної окремої партії Товару узгоджуються Сторонами додатково в додатках до даного договору.

Згідно п.п. 9.14 договору сторони передбачили, що цей договір є чинний з моменту його укладання і діє до 31 грудня 2022р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Закінчення строку дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання.

19.10.2022р. згідно рахунку №169 на суму 2 940 000,00 грн., виставленого ТОВ „СП Дизель Трейд" на 60 000л. дизельного палива, ТОВ „Магістр-Д" проведено оплату згідно платіжного доручення №779 від 19.10.2022р. на суму 2 940 000,00 грн., а також згідно платіжного доручення 2941 від 19.10.2022р. - на суму 2 940 000,00 грн.

19.10.2022р. листом за вих.№ 19/10-1 ТОВ „Магістр-Д" звернувся до ТОВ „СП Дизель Трейд" із вимогою повернути помилково перераховані кошти платіжним дорученням №2941 від 19.10.2022р. на суму 2 940 000,00 грн.

20.10.2022р. згідно платіжного доручення №187 ТОВ „СП Дизель Трейд" перерахував ТОВ „Магіст-Д" грошові кошти в сумі 300 000,00 грн., призначення платежу „повернення помилково перерахованих коштів".

09.11.2022р. згідно платіжного доручення №229 ТОВ „СП Дизель Трейд" перерахував ТОВ „Магіст-Д" грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., призначення платежу „повернення помилково перерахованих коштів".

Згідно наявних в матеріалах справи підписаних додатків, а саме: додаток №339 від 31.10.2022 р. на поставку 29100 л. дизельного пального на суму 1 382 250,00 грн. проведена поставка пального по видаткові накладні №339 від 31.10.2022 р. на суму 1 382 250 грн.; додаток №340 від 01.11.2022 р. на поставку 24700 л. дизельного пального на суму 1 173 250,00 грн. проведена поставка пального по видаткові накладні №340 від 01.11.2022 р. на суму 1 173 250 грн.; додаток №358 від 23.11.2022 р. на поставку 29026 л. дизельного пального на суму 1 378 735,00 грн. здійснена поставка пального по видаткові накладні №358 від 23.11.2022 р. на суму 1378 735,00 грн.

15.12.2022р. позивач звернувся із листом до відповідача (претензія-вимога №15/12/22), із змісту якого позивач просив відповідача повернути 1 635 765,00 грн. помилково перерахованих коштів на вказані реквізити.

Згідно наявного в матеріалах справи акта звірки розрахунків №590 від 14.12.2022р. за підписом ТОВ „Магістр-Д" слідує про наявність неповернутих коштів в сумі 1 635 765,00 грн.

Враховуючи, що відповідач відповіді на претензію не надав, помилково перерахованих коштів не повернув, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і законного інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно отриманих відповідачем коштів в сумі 1 635 765,00 грн., які позивач перерахував помилково згідно платіжного доручення №779 від 19.10.2022р. на суму 2 940 000,00 грн.

При цьому, відповідач вказані кошти повернув частково, а саме: 310 000,00 грн. шляхом повернення позивачу згідно платіжних доручень від 20.10.2022р. та від 09.11.2022р. із призначенням платежу „повернення помилково перерахованих коштів", а також шляхом зустрічної поставки дизельного пального позивачу згідно видаткових накладних.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Ознаки, характерні для кондикції, передбачають, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов та у додаткових поясненнях стосовно того, що позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права (повернення безпідставно набутих коштів в порядку ст. 1212 ЦК України), оскільки між сторонами існували договірні відносини по поставці дизельного пального згідно договору №80/2022 від 19.10.2022р., судом до уваги не приймаються, зважаючи на таке.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачем дійсно помилково, без правової підстави було повторно перераховано кошти в сумі 2 940 000,00 грн. згідно платіжного доручення №2941 від 19.10.2022р., про що останнім направлялись претензії (від 19.10.2022р. за вих.№ 19/10-1, від 15.12.2022р. №15/12/22) із вимогою до відповідача повернути кошти, які позивач сплатив помилково та повторно, оскільки згідно договору №80/2022 від 19.10.2022р. та виставленого відповідачем рахунку №169 від 19.10.2022р. позивачем уже було проведено оплату вартості дизпалива згідно платіжного доручення №779 від 19.10.2022р. на суму 2 940 000,00 грн.

При цьому, відповідач частково визнав вимоги позивача та кошти в сумі 310 000,00 грн. повернув, про що у платіжних дорученнях від 20.10.2022р. та від 09.11.2022р. зазначено „повернення помилково перерахованих коштів".

Натомість, посилання відповідача на те, що кошти в сумі 1 635 765,00 грн. є недопоставкою дизельного пального по договору №80/2022 від 19.10.2022р., судом не приймається до уваги, оскільки матеріалами справи не підтверджується.

Відтак суд приходить до висновку, що відповідач отримав від позивача грошові кошти без достатньої правової підстави.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем коштів, відсутність правової підстави для їх отримання, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача 1 635 765,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України.

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних в частині стягнення 1 635 765,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., то судом приймається до уваги, що позивачу надано професійну правничу допомогу у даній справі адвокатом Шкварок Т.Р. згідно договору №07/22 від 18.07.2022р. про надання правничої допомоги та ордеру на правничу допомогу від 29.12.2022р., що в силу ст. 126 ГПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви та необхідність відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу із врахуванням задоволення позову по даній справі у повному обсязі.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Натомість, на адресу суду не надходили заперечення відповідача стосовно розміру відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, будь-яких доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності з боку останніх також не подано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до відшкодування адвокатські витрати у сумі 10 000,00 грн. є обґрунтованими, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути задоволені.

Розподіл судовий витрат.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістр-Д", м. Тернопіль до Товариства з обмеженою відповідальністю „СП Дизель Трейд", м. Хмельницький про стягнення 1 635 765,00 грн. безпідставно отриманих коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СП Дизель Трейд", 29000, м.Хмельницький, вул. Пілотська, буд. 77/3 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістр-Д", 46006, м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 47А () 1 635 765,00 грн. (один мільйон шістсот тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 00 коп.) безпідставно отриманих коштів, 24 536,48 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять шість гривень 48 коп.) витрат по оплаті судового збору, 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України

Повний текст судового рішення підписано 19.05.2023р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруковано 1 прим. - до матеріалів справи

- представнику позивача - адвокату Шкварок Т.Р. - направити на ел.адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1

- відповідачу - ТОВ "СП Дизель Трейд" 29000 направити на ел. адресу -