ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2023 Справа №905/49/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Зеленського Б.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ», (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, буд. 4а, офіс 139, електронна пошта )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (; адреса: 87557, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217; електронна пошта: )

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Карастоянова Павла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення солідарно 598792,61 грн., -

представники учасників справи не з?явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 12.01.2023 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Карастоянова Павла Володимировича (відповідач-2), як солідарних боржників на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» 301744,29 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 99178,66 грн - процентів річних, 41569,69 грн. - інфляційних втрат, 99178,66 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 57121,31 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а разом 598792,61 грн., крім того судові витрати у розмірі 8981,89 грн. та 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем-1 своїх зобов`язань за укладеним з позивачем договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 в частині повних та своєчасних розрахунків, неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна. З метою забезпечення зобов`язань за цим договором. 12.02.2021 між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено договір поруки №210212-2/П, за умовами якого відповідач-2 зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх грошових зобов`язань за договором лізингу в повному обсязі, тому позивач вимагає виконання зобов`язання як з відповідача-1, так і з відповідача-2, як солідарних боржників.

Ухвалою від 19.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/49/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено сторонам строки для вчинення дій процесуального характеру, визнано явку уповноважених представників сторін у судове засідання не обов`язковою.

Детальний хід підготовчого провадження викладено в ухвалах суду, наявних у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" заперечує проти вимог позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач-1 стверджує, що він як лізингоотримувач сумлінно виконував свої зобов`язання щодо здійснення виплат згідно графіку узгодженого сторонами. 24.02.2022 Російська Федерація розпочала війну відносно України та розпочала військові дії на її території, у тому числі на території міста Маріуполя Донецької області, де ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" здійснювало підприємницьку діяльність та зазначена територія була фактичним місцем перебування предмету лізингу за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І. З початку березня 2022 року місто Маріуполь перебувало у оточенні війська агресора та були відсутні всі можливі комунікації, у тому числі електроенергія і засоби зв`язку (телефонний/мобільний, інтернет). Відповідач зазначає, що в квітні 2023 року невідомі особи перебуваючи у м. Маріуполь незаконно заволоділи екскаватором, що є предметом лізингу за договором. Одразу після відновлення технічної можливості комунікаційного спілкування ТОВ «ВОСТОК АВТОСЕРВІС» 20.05.2022 повідомило ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про настання форс-мажорних обставин, відсутність фінансової можливості виконувати фінансові зобов`язання за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І, а також про заволодіння предметом лізингу невстановленими особами.

Ухвалою суду від 14.03.2023 клопотання ТОВ «Бест Лізинг» від 28.02.2023 № 603 про заміну сторони у справі - задоволено; замінено позивача у справі № 905/49/23 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ», .

Ухвалою суду від 12.04.2023 відповідь на відзив вих.880 від 17.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (вх.№2689/23 від 29.03.2023) залишено без розгляду; закрито підготовче провадження у справі № 905/49/23 та призначено розгляд справи по суті на 16.05.2023.

У запереченнях на відповідь на відзив від 12.04.2023 відповідач-1 зазначає, що ТОВ «ВОСТОК АВТОСЕРВІС» 12.04.2023 звернулось із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин до Донецької торгівельно-промислової палати, дані за результатом розгляду якої будуть подані додатково; в позовній заяві посилаючись на графік сплати лізингових платежів позивач посилається на додаткову угоду № 3 від 18.02.2021, однак її дія втратила чинність після укладення нового графіку сплати лізингових платежів згідно з додатковою угодою № 4 від 25.02.2021; на час звернення ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» не надано належних доказів про наявність у нього повноважень для звернення до суду із цим позовом на підставі договору № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, оскільки на дату подачі позову між позивачем та іншою юридичною особою (ТОВ Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС") було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 28/12/22-1 від 28.12.2022, за яким ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» відступив своє право вимоги зокрема за договором лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 іншій особі, яка у свою чергу відступила таке право вимоги ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» згідно договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 29/12/22-2 від 29.12.2022. Вважає, що ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» повинно звертатись до суду із окремою позовною заявою та не може бути правонаступником у даній справі за позовом, який подано не уповноваженою особою. Наполягає на відмові в задоволенні позову.

Відповідач-2, Фізична особа-підприємець Карастоянов Павло Володимирович, не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.

Про хід справи позивач та відповідачі повідомлені електронною поштою на повідомлені ними та відомі з офіційних джерел (у тому числі реєстрів, що веде Мін?юст) електронні адреси: ; ; відповідно (журнали обліку вихідної електронної пошти містяться у матеріалах справи). Також процесуальні документи в цій справі направлялись засобами поштового зв?язку на адреси учасників справи.

В той же час для учасників справи розміщені відповідні оголошення у справі № 905/49/23 на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень офіційного веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є відкритими для безоплатного цілодобового доступу відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

На переконання суду, ним вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення учасників справи про її рух, дату, час та місце розгляду справи. Відтак, учасники даної справи вважаються повідомленими про судове засідання належним чином.

На дату судового засідання у цій справі (16.05.2023) в Україні діє воєнний стан, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами), затвердженим відповідними Законами України, до 18.08.2023. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Харківська міська територіальна громада з 24.02.2022 включена до території, на яких ведуться бойові дії. Відтак, продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області, запроваджений розпорядчими актами керівництва суду (наказ від 28.02.2022 № 20, розпорядження від 15.04.2022 № 9-р та рішення зборів суддів Господарського суду Донецької області №2 від 13.06.2022).

10.05.2023 позивачем через підсистему "Електронний суд" подано клопотання про участь у судовому засіданні 16.05.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 11.05.2023 вказана заява позивача задоволена.

15.05.2023 на електронну адресу суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому додаткового строку для подання доказів, зокрема документів Донецької торгівельно-промислової палати за результатом розгляду заяви про засвідчення форс-мажорних обставин за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021.

У судове засідання 16.05.2023 сторони своїх представників не направили.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони мали достатньо часу для реалізації своїх прав у господарському процесі, неявка належним чином повідомлених позивача та відповідачів не перешкоджає розгляду справи судом, тому суд вважає можливим розглянути дану справу за наявними матеріалами у відсутність представників сторін, що не з`явились.

Суд відхиляє клопотання відповідача-1 від 15.05.2023 про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для подання доказів з огляду на недоведеність у встановленому порядку відповідачем-1 неможливості подання таких доказів разом з відзивом, а також вжиття останнім всіх можливих заходів для їх отримання.

Згідно ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ:

12.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК АВТОСЕРВІС» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І, відповідно до пп. 4.1, 4.2, 5.1-5.6 якого предметом лізингу є Екскаватор Volvo EC 300 DL, загальною вартістю 2.852.530,80 грн. з ПДВ 20%, строк лізингу - 31.03.2021, адреса базування (зберігання) предмету лізингу - м. Маріуполь, вул. Олімпійська, б. 217, гранична дата сплати авансового лізингового платежу - 26.02.2021.

Додатком до договору № 210212-1/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу від 12.02.2021 сторони узгодили загальні умови договору , які не обмежують договір, а лише доповнюють його.

Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування вживаний предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, номер шасі (кузова, рами), рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку «Специфікація», а лізингоодержувач зобов?язується прийняти предмет та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов та на підставі цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг (п. 1.1 загальних умов).

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (п. 1.2 загальних умов).

Числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці, платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця (пп. 2.1.7.1 п. 2.1 загальних умов).

Усі платежі за договором лізингоодержувач зобов?язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в п. 2.5, 2.6 загальних умов) винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7-2.9, 3.5 загальних умов (винагорода). При цьому сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором і, у сукупності, є платою за користування предметом лізингу (п. 2.2 загальних умов).

У разі, якщо лізингоодержувач прострочить оплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов?язується сплачувати проценти річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу, у зв?язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів (п. 2.7 загальних умов).

Лізингоодержувач зобов?язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «Довідка» до договору. В разі настання з предметом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов?язаний негайно, але в будь-кому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв?зку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком «Довідка» до договору (пп. 5.2.1 п. 5.2 загальних умов).

Згідно п. 7.1.1 договору лізингу передбачено, що за порушення обов?язку з своєчасної сплати платежів передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Відповідно п.7.1.3 загальних умов договору лізингоодержувач за порушення п.5.2 загальних умов договору сплачує лізингодавцю у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору.

Сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов?язання або невиконання своїх обов?язків за договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов?язків за договором (п. 8.1 загальних умов).

Сторони зобов?язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України (п. 8.2 загальних умов).

Даний договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в т.ч. обов?язкового підписання сторонами додатків «Загальні умови договору», «Специфікація», «Довідка», «Страхування», «Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на Предмет лізингу», «Графік сплати лізингових платежів», «Технічний асістанс», «Поняття нормального зносу», «Акт огляду» до договору). Якщо цей договір посвідчується нотаріально, то він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Зобов?язання сторін за цим договором діють до їх повного і належного виконання (п. 10.1 загальних умов).

Договір підписано уповноваженим представниками сторін та скріплено печатками підприємств без зауважень та виправлень.

До договору фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 сторонами підписано та скріплено печатками наступні додатки:

- Графік сплати лізингових платежів, відповідно до якого відповідач-1 повинен внести 24 платежі (1 авансовий та 23 чергових) в загальному розмірі 3.559.854,04 грн.

- Специфікація, відповідно до якої предметом лізингу є Екскаватор гусеничний Volvo EC 300 DL, 7 л., номер шасі НОМЕР_2 . 2012 рік випуску, вартістю 2.852.530,80 грн. з ПДВ.

Також в специфікації зазначено, що предмет лізингу на момент укладення цього договору є: вживаним (бувшим у використанні) понад один рік, придатним для подальшого користування у незмінному стані, не перший раз реєструється в Україні/або був раніше зареєстрований в інших державах, має напрацювання в км/мотогодинах, гарантія відсутня.

- Страхування;

- Технічний асістанс (консультація);

- Довідка (типова форма) про технічний стан предмета лізингу та фактичну адресу базування (зберігання);

- Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на предмет лізингу (зразок);

- Поняття нормального зносу;

- Акт огляду (типова форма).

12.02.2021 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» (кредитор), Фізичною особою-підприємцем Карастояновим Павлом Володимировичем (поручитель, відповідач-2) та ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (боржник, відповідач-1) укладено договір поруки № 210212-2/П.

За цим договором поручитель зобов?язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов?язань за контрактом в повному обсязі, а саме: сплату кредитору лізингових платежів у встановлені контрактом строки; сплати кредитору санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на боржника у відповідності до положень контракту та/або чинного законодавства України (п. 2 договору).

Згідно визначення термінів у цьому договорі поруки (п.1), контракт - це договір фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-1 від 12.02.2021.

При невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов?язань за контрактом, виконання яких забезпечується цим договором, поручитель і боржник будуть відповідати перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право на власний розсуд зажадати виконання зобов?язань за контрактом як від боржника, так і від поручителя окремо, так і від боржника та поручителя одночасно, як в повному обсязі, так і в частині боргу (п. 3 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов?язання, виконання якого забезпечується цим договором, поручитель окремо, повинен виконати таке зобов?язання перед кредитором за боржника протягом 3 робочих днів з дня отримання відповідної вимоги/вимог від кредитора. Сторони досягли згоди про те, що в разі неотримання поручителем вимоги кредитора (в т.ч., але цим не обмежуючись, якщо: поручитель змінив адресу зазначену в договорі та письмово не повідомив про це кредитора, або вимога кредитора повернута кредитору (в т.ч., але цим не обмежуючись, у зв?язку з зазначенням неповної адреси (якщо адреса у такому вигляді була зазначена поручителем у цьому договорі або у подальшому письмовому повідомленні поручителя про зміну адреси), або відсутністю поручителя за адресою направлення вимоги, або відмовою від отримання вимоги; або закінченню терміну зберігання поштовим відділенням поштового відправлення тощо), вважається, що строк виконання поручителем свого обов?язку за цим договором настав протягом 10 календарних днів з моменту направлення кредитором відповідної вимоги на адресу поручителя, зазначену в цьому договорі (якщо про іншу адресу в подальшому поручитель письмово цінним листом або нарочно не повідомив кредитора) (п. 4 договору).

Поручитель за цим договором буде залишатися зобов?язаним нарівні з боржником до моменту виконання всіх зобов?язань боржника за контрактом в повному обсязі (п. 5 договору).

Порука за цим договором припиняється: після виконання боржником в повному обсязі усіх грошових зобов?язань за контрактом; переведенням на іншу особу боргу за контрактом, якщо поручитель не дав кредитору згоди відповідати за нового боржника, за виключенням передбачених цим договором випадків; в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України (п. 6 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов?язання за цим договором (п. 11 договору).

Сторони погодили, що в разі несвоєчасної сплати поручителем грошових коштів за цим договором, поручитель на вимогу кредитора сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від простроченої грошової суми за кожен день прострочки. Окрім того, поручитель несе відповідальність за прострочку виконання своїх обов?язків за договором відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен день та/або за весь час прострочення, а також сплачує на підставі статті 625 Цивільного кодексу України проценти річних від простроченої суми. При цьому сторони погодили, що поручитель сплачує: 10 процентів річних - якщо прострочення не перевищує 30 днів; 20 процентів річних - якщо прострочення триває від 31 дня, але не перевищує 60 днів; 30 процентів річних - якщо прострочення триває від 61 дня, але не перевищує 90 днів; 50 процентів річних - якщо прострочення поручителя перевищує 90 днів. Момент виконання поручителем обов?язку за даним договором є момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора (п. 21 договору).

Договір підписано уповноваженими представниками всіх його сторін без зауважень та виправлень.

Між лізингодавцем та лізингоодержувачем (відповідачем-1) підписано без заперечень наступні додаткові угоди до договору лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-1 від 12.02.2021:

12.02.2021 - додаткова угода № 2, якою зокрема було внесено зміни в п. 2.4 та викладено в наступній редакції: « 2.4. Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов?язаний сплатити такий платіж не пізніше першого робочого дня, який наступає за таким вихідним, неробочим, святковим днем.»;

18.02.2021 - додаткова угода № 3, якою зокрема було змінено загальну вартість предмету лізингу, а саме ця вартість стала - 2.845.046,40 грн., та Графік сплати лізингових платежів (1 авансовий та 23 чергових). Загальний розмір лізингових платежів складає 3.561.020,33 грн.;

25.02.2021 - додаткова угода № 4, якою було змінено вартість предмета лізингу на 2.856.065,52 грн. та Графік сплати лізингових платежів (1 авансовий та 23 чергових), згідно якому загальна сума лізингових платежів складає 3.571.073,52 грн.

26.02.2021 між ТОВ «Бест Лізинг» як лізингодавцем та ТОВ «ВОСТОК АВТОСЕРВІС» як лізингоодержувачем підписано Акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за договором № 210212-1/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу від 12.02.2021.

Даний акт складено в підтвердження того, що лізингодавець передав предмет лізингу, а саме: б/в Екскаватор гусеничний Volvo EC 300 DL, 2012 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , а лізингоодержувач прийняв вищевказаний предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг), а також ключі від предмета лізингу (1 комплект), вартістю 2.856.065,52 грн.

20.05.2022 на електронну пошту ТОВ «Бест Лізинг» лізингоодержувачем направлено лист б/н, б/д та копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000026 від 19.04.2022. За змістом цього листа, відповідач-2 зазначав, що у зв`язку із початком військових дій на території міста Маріуполя та фактичним припиненням здійснення господарської діяльності у ТОВ «ВОСТОК АВТОСЕРВІС» в теперішній час відсутня фінансова можливість виконувати фінансові зобов`язання за договорами фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І згідно узгодженого графіку, посилався на форс-мажорні обставини, передбачені п. 8.1 договору, які були засвідчені 28.02.2022 Торгівельно-промисловою палатою України у листі № 2024/02.0-7.1 та просив розглянути питання про можливість укладення додаткової угоди про внесення змін до додатку - Графіку здійснення лізингових платежів щодо відстрочення виплати платежів та комісійної винагодороди (комісії) до завершення війни на території України.

ТОВ «Бест Лізинг» електронною поштою направлялась відповідачу-1 вимога № 1711 від 16.06.2022, в якій посилаючись на п.п. 2.1.5, 5.2.1, 7.1.3 загальних умов договору лізингу, вимагав негайно оплатити суму штрафу за неподання звітності за 1-й квартал 2021 року у розмірі 28560,66 грн.

У повідомленні № 1729 від 17.06.2022, направленому на електронну пошту ТОВ «ВОСТОК АВТОСЕРВІС», лізингодавець повідомив лізингоодержувача про розірвання (відмову) від договору фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, посилаючись на наявність простроченої заборгованості (не сплачено лізингові платежі) більше 30 днів, вимагав в строк до 24.06.2022 включно повернути предмет лізингу - Екскаватор гусеничний Volvo EC 300 DL, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , з усіма приналежностями.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення лізингоодержувачем розрахунків з лізингодавцем за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021.

З поданих документів відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 28/12/22-1 від 28.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (первісний кредитор, позивач) передає у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС», (новий кредитор) права вимоги до лізингоодержувачів, зазначених у Додатку 1 до цього договору (надалі - боржники), включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли (перейдуть) обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами фінансового лізингу, передання прав та обов`язків тощо із урахуванням усіх доповнень, додатків, змін, додаткових угод/договорів (за наявності) (основні договори), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

За цим договором новий кредитор, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі оригіналів документів, набуває права власності на право вимоги та набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками, фінансовими та майновими поручителями, правонаступниками/спадкоємцями боржників зобов`язань за основним договором, а саме, але не обмежуючись, сплати основного зобов`язання, процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, передбачених основним договором. Новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості на дату укладення цього договору, за даними бухгалтерського обліку первісного кредитора, права вимоги за якою відступаються, а також вартість відступлення права вимоги зазначені у додатку № 1 до цього договору (п.2.2 договору).

У пунктах 4.1, 4.2 цього договору сторони домовились, що новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення прав вимоги за основними договорами у сумі 2949608,60 грн. без ПДВ не пізніше 25.01.2023.

Згідно з додатком №1 до цього договору, № п/п 8 значиться договір № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, найменування боржника - "ВОСТОК АВТОСЕРВІС", ; сума боргу за даними бухгалтерського обліку первісного кредитора - 653268,10 грн., вартість відступлення права вимоги - 97990,22 грн.

28.12.2022 за актом приймання-передачі оригіналів документів до договору № 28/12/22-1 від 28.12.2022 ТОВ «Бест Лізинг» (первісний кредитор, позивач) передав, а ТОВ «ФК «ФАКТОР ПЛЮС», (новий кредитор) прийняв оригінали первинних документів, у тому числі щодо боржника - "ВОСТОК АВТОСЕРВІС", (договір № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, сума боргу за даними бухгалтерського обліку первісного кредитора - 653268,10 грн.).

ТОВ «ФК «ФАКТОР ПЛЮС» сплачено за відступлення права вимоги згідно цього договору 2949608,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1964 від 23.01.2023 у сумі 449608,60 грн., № 1962 від 16.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 1951 від 13.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 1950 від 12.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 1949 від 11.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 1948 від 09.01.2023 у сумі 500000,00 грн.

У подальшому, за договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 29/12/22-2 від 29.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС» (первісний кредитор) передає у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ», (новий кредитор) права вимоги до лізингоодержувачів, зазначених у Додатку 1 до цього договору (надалі - боржники), включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли (перейдуть) обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами фінансового лізингу, передання прав та обов`язків тощо із урахуванням усіх доповнень, додатків, змін, додаткових угод/договорів (за наявності) (основні договори), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

За цим договором новий кредитор, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі оригіналів документів, набуває права власності на право вимоги та набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками, фінансовими та майновими поручителями, правонаступниками/спадкоємцями боржників зобов`язань за основним договором, а саме, але не обмежуючись, сплати основного зобов`язання, процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, передбачених основним договором. Новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості на дату укладення цього договору, за даними бухгалтерського обліку первісного кредитора, права вимоги за якою відступаються, а також вартість відступлення права вимоги зазначені у додатку № 1 до цього договору (п.2.2 договору).

У пунктах 4.1, 4.2 цього договору сторони домовились, що новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення прав вимоги за основними договорами у сумі 3042608,60 грн. без ПДВ не пізніше 25.01.2023.

Згідно з додатком №1 до цього договору, № п/п 8 значиться договір № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, найменування боржника - "ВОСТОК АВТОСЕРВІС", ; сума боргу за даними бухгалтерського обліку первісного кредитора - 653268,10 грн., вартість відступлення права вимоги - 101076,91 грн.

29.12.2022 за актом приймання-передачі оригіналів документів до цього договору ТОВ «ФК «ФАКТОР ПЛЮС», (первісний кредитор) передав, а ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ», (новий кредитор) прийняв оригінали первинних документів, у тому числі щодо боржника - "ВОСТОК АВТОСЕРВІС", (договір № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, сума боргу - 653268,10 грн.).

ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» сплачено за договором № 29/12/22-2 від 29.12.2022 за відступлення права вимоги 3042608,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23 від 17.01.2023 у сумі 542608,60 грн., № 21 від 16.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 19 від 12.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 16 від 11.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 14 від 10.01.2023 у сумі 500000,00 грн., № 9 від 05.01.2023 у сумі 500000,00 грн.

14.02.2023 на електронну пошту ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" новий кредитор - ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» надіслав лист вих.№ 7 від 27.01.2023, яким повідомив про купівлю права вимоги боргу до нього (відповідача-1) за договором лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 і просив здійснювати платежі та цим договором на платіжні реквізити нового кредитора.

На дату вирішення цієї справи, до матеріалів не подано доказів повного чи часткового виконання ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" грошових зобов`язань ані лізингодавцю, ані новому кредитору, у тому числі ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ».

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.03.2023 у справі № 905/49/23 замінено позивача у справі № 905/49/23 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ», яка сторонами не оскаржувалась і набрала законної сили.

Згідно довідки ТОВ "Бест Лізинг" про нарахування та сплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, станом на 09.01.2023 відповідач-1 має перед лізингодавцем прострочену заборгованість по сплаті лізингових платежів в розмірі 301744,29 грн (без врахування штрафних санкцій).

Предметом розгляду у цій справі є стягнення солідарно з відповідача-1 (як основного боржника) та відповідача-2 (як поручителя) на користь ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» простроченої заборгованості за лізинговими платежами в розмірі 301744,29 грн., процентів річних в розмірі 99178,66 грн., інфляційних втрат в розмірі 41569,69 грн., пені в розмірі подвійної ставки НБУ в розмірі 99178,66 грн., штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна в розмірі 57121,31 грн.

КВАЛІФІКАЦІЯ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ:

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За своєю правовою природою укладений між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (відповідачем-1) договір № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 є договором фінансового лізингу.

У відповідності до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Відповідно до п.2.1.7.1 Загальних умов договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: Дата підписання сторонами акту - 25 липня 2018 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14 серпня 2018 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Враховуючи, що акт приймання-передачі предмета лізингу підписаний 26.02.2021, то авансовий платіж сплачується - 18.03.2021, 1-й черговий платіж сплачується 18.04.2021, наступні чергові платежі - 18 числа кожного наступного місяця, останній 23-й черговий платіж сплачується 18.02.2023.

Як зазначено у позовній заяві лізингодавцем, у відповідача-1 виникла заборгованість за договором в розмірі 301744,29 грн. за період 19.03.2022-24.06.2022, а саме за: 13-й період лізингу - з 18.03.2022 в розмірі 113053,95 грн.; 14-й період лізингу - з 18.04.2022 в розмірі 95495,84 грн.; 15-й період лізингу - з 18.05.2022 в розмірі 93194,50 грн.

Відповідач-1 у запереченнях на відповідь на відзив зазначав, що в позовній заяві позивач безпідставно посилається на графік сплати лізингових платежів в редакції додаткової угоди № 3 від 18.02.2021, оскільки її дія втратила чинність після укладення нового графіку сплати лізингових платежів за додатковою угодою №4 від 25.02.2021 до договору № 210212-1/ФЛ-Ю-1 від 12.02.2021.

Суд зазначає, що хоч сторонами і вносились зміни додатковими угодами № 3 від 18.02.2021 та № 4 від 25.02.2021 до графіку сплати лізингових платежів, проте змінювались лише розмір кожного платежу та їх загальна вартість, але сама кількість цих платежів та строки їх сплати не змінювались.

В той же час суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи ані у відзиві, ані у запереченнях на відповідь на відзив, відповідачем не заперечувався факт існування заборгованості та її розміру.

Сторонами не надавалось до матеріалів справи жодних доказів, які б свідчили, що лізингоотримувачем проводились будь-які оплати за спірним договором.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач-1 посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), спричинені військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року, що унеможливило виконання ним зобов?язань за договором фінансового лізингу.

Пунктом 8.2 загальних умов до договору фінансового лізингу встановлено, що сторони зобов?язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Дослідивши договір лізингу та приписи зазначеної вище статті суд зауважує, що обставини непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що в повідомлені, яке направлялось електронною поштою позивачу 20.05.2022, є посилання на лист Торгівельно-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, в якому засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які тривають до теперішнього часу.

Матеріали справи не містять копії такого листа Торгівельно-промислової палати.

В той же час суд не заперечує проти того факту, що з 24.02.2022 в м. Маріуполь велись активні бойові дії, в наслідок чого місто було окуповано і залишається окупованим на теперішній час. Це є загальновідомим фактом.

Проте п. 8.2 загальних умов до договору містить чіткі приписи, якими встановлено порядок повідомлення про настання обставин непереборної сили, а саме те, що відповідне повідомлення повинно бути здійснено письмово не пізніше 10 діб з моменту настання таких обставин, а підтвердженням настання обставин є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою.

Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч.1 ст.141 вказаного Закону).

Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.

За умовами п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Контекстний зміст ст. 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, який стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.

Лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на яке посилається відповідач у своєму зверненні до позивача, є загальнодоступним і дослідивши його зміст, суд встановив, ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для невизначеного кола осіб (всіх кого стосується): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Зазначений вище лист не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитися з позицією відповідача-1 про те, що зазначений лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії, про яку йдеться в листі ТПП.

Отже, виходячи із зазначеного, відповідачем-1 не дотримано строку визначеного п. 8.2 загальних умов до договору щодо повідомлення про настання обставин непереборної сили, які унеможливлюють здійснення виплат за договором (повідомлення надіслано 20.05.2022), а також не надано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, який свідчив би про неможливість виконання зобов?язання саме за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21, за змістом якої форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.

Такі обставини, як введення воєнного стану у країні самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача-1 виконати свої грошові зобов`язання за договором лізингу.

Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за конкретним договором.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причино-наслідкового зв`язку неможливості виконання зобов`язань за договором із фактом військової агресії. Відповідачем-1 не надано будь-яких документів в підтвердження наявності або відсутності коштів необхідних для виконання обов`язку зі сплати основної заборгованості, тяжкий фінансовий стан, на який є посилання в долученому до відзиву листі, ніяким чином не підтверджено.

Враховуючи викладене, відповідачем-1 не доведено ані наявність форс-мажорних в розумінні вимог спірного договору, ані неможливість виконання обов`язку з оплати лізингових платежів. Відповідачем-1 не спростовано факту наявності заборгованості за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 у пред`явленому до стягнення розмірі - 301744,29 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому необхідно враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведені норми законодавства та подані докази, враховуючи відсутність у матеріалах справи документального підтвердження визнання недійсними повністю чи частково договорів купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 28/12/22-1 від 28.12.2022 та № 29/12/22-2 від 29.12.2022, ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» здобув право вимоги виконання зобов`язань, що виникли у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (відповідач-1) за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021.

Згідно акта приймання-передачі від 20.12.2022 до договору № 29/12/22-2 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, сума боргу ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021 становить 653268,10 грн.

Як вже було встановлено судом, на дату вирішення цієї справи, до матеріалів не подано доказів повного чи часткового виконання ТОВ "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" грошових зобов`язань ані лізингодавцю, ані новому кредитору - ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ».

Відтак, позовні вимоги ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» про стягнення 301744,29 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами суд задовольняє.

Також заявлено до стягнення 99178,66 грн - процентів річних, 41569,69 грн. - інфляційних втрат, 99178,66 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 57121,31 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Як вбачається з матеріалів справи та умов договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 29/12/22-2 від 29.12.2022, ТОВ «БЛ ЛІЗИНГ» (новий кредитор) отримав права вимоги до лізингоодержувача (відповідача-1) за договором лізингу, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками, фінансовими та майновими поручителями, правонаступниками/спадкоємцями боржників зобов`язань за основним договором, а саме, але не обмежуючись, сплати основного зобов`язання, процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, передбачених основним договором.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі, якщо лізингоодержувач прострочить оплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов?язується сплачувати проценти річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу, у зв?язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів (п. 2.7 загальних умов).

Згідно п. 7.1.1 договору лізингу передбачено, що за порушення обов?язку з своєчасної сплати платежів передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Відповідно п.7.1.3 загальних умов договору лізингоодержувач за порушення п.5.2 загальних умов договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованих процентів річних, інфляційних втрат, пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «Ліга.Закон», суд визнає його арифметично та методологічно вірними.

Проте щодо нарахованих позивачем пені та штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна суд визнає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.230 ГК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором (ч. 4 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.1.1 договору за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої суми заборгованості за платежами за кожен день прострочення та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню.

На підставі вищевикладеного, позивачем нараховано пеню в сумі 99178,66 грн. за періоди: 19.03.2022-09.01.2023, 19.04.2022-09.01.2023, 19.05.2022-09.01.2023.

Пунктом 5.2.1 загальних умов договору передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «Довідка» до договору.

За ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилучені) об`єкта лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з об`єктом лізингу, порушенні умов пунктів 2.15, 2.16, 3.6, 4.1.2, 4.8, 5.2, 10.2 загальних умов - сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень (п.7.1.3 загальних умов).

У зв`язку з неподанням звітності лізингоодержувачем позивач нарахував штраф за 2 квартали в розмірі 57121,31 грн.

Таким чином, загальна сума нарахованих штрафних санкцій становить 156299,97 грн., що є більшим ніж половина суми простроченої заборгованості зі сплати лізингових платежів.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст. 233 ГПК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч. 2 ст. 233 ГК України).

Кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в першому випадку суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в другому - законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України та статті 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, необхідно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Застосоване у частині 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги всі обставини неналежного виконання зобов`язання відповідачем-1, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке.

Під час розгляду справи позивачем не зазначалось, що відповідач-1 неналежно виконував покладені на нього обов?язки щодо сплати лізингових платежів до обставин, пов?язаних з початком збройної агресії Російської федерацій проти України.

Матеріалами справи підтверджується, що після повномасштабного вторгнення відповідач-1 вживав заходи, спрямовані на встановлення зв`язку з контрагентами за договорами, зокрема з позивачем у справі.

Масштабні військові дії, які вчиняються Російською Федерацією з 24.02.2022, спрямовані на знищення державності України, спричинили загибель людей, пошкодження та знищення житла, іншого майна, інфраструктури населених пунктів, зумовили проведення загальної мобілізації, а отже і величезні зміни в економіці, правовому регулюванні, зайнятості населення, житті громадянського суспільства України.

Суд враховує той факт, що підприємство відповідача-1 з 24.02.2022 опинилось на території, де велись активні бойові дії, а потім м. Маріуполь було повністю окуповано, внаслідок чого майно підприємства залишилось на окупованій території, що ускладнило роботу підприємства та яке вочевидь зазнало значних пошкоджень та збитків. Обставини активних бойових дій у м. Маріуполь та їх наслідки широко висвітлювались засобами масової інформації, є загальновідомими.

Суд враховує, що метою штрафних санкцій в першу чергу є стимулювання боржника до виконання своїх обов`язків за договором, при цьому розмір таких санкцій не є джерелом збагачення кредитора. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. В умовах воєнного стану неустойка не може становити непомірний тягар для осіб, місце розташування яких та місце ведення їх бізнесу є окуповані території або території, які знаходяться в зоні бойових дій. Суд, в даному випадку, вважає несправедливим отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору, відсутність в діях відповідача-1 прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, притримуючись принципу «справедливого балансу інтересів сторін», беручи до уваги невідповідність розміру стягуваної неустойки з наслідками порушення зобов`язання, поведінку боржника, пов`язану із своєчасним виконанням зобов`язань до початку військової агресії, ведення активних бойових дій та окупацію м. Маріуполь, що вочевидь призвело до численних руйнувань промислових та цивільних об`єктів, що значним чином вплинуло на ведення господарської діяльності підприємств, суд з власної ініціативи на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій заявлених до стягнення позивачем до 50%.

Таким чином, беручи до уваги, що місцезнаходженням відповідача є м. Маріуполь, яке з 24.02.2022 перебувало під постійними обстрілами, а з 20.05.2022 перебуває в тимчасовій окупації і по теперішній час, дотримуючись принципу «справедливого балансу інтересів сторін», враховуючи невідповідність розміру стягуваної неустойки з наслідками порушення зобов`язання, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення позивачем, до 78149,99 грн., з яких: 49589,33 грн. - пеня, 28560,66 грн. - штраф за неподання звіту про стан та адресу базування об`єкта лізингу.

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

Одночасно суд враховує, що негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім пені та штафу, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку частини 2 статті 625 ЦК України.

Також, як вже було встановлено судом, для забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу № 210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» та відповідачами -1, -2 укладено договір поруки № 210212-2/П від 12.02.2021, згідно умов п. 2 якого відповідач-2 зобов?язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх грошових зобов?язань за договором лізингу в повному обсязі, в т.ч.:

- за сплату Позивачу лізингових платежів:

- сплату Позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на відповідача-1 відповідно до умов договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, враховуючи встановлене вище, оскільки відповідач-2 є поручителєм перед позивачем за виконання зобов`язань відповідача-1 за договором фінансового лізингу №210212-1/ФЛ-Ю-І від 12.02.2021, суд дійшов висновку, що відповідач-2 зобов`язаний солідарно відповідати перед позивачем за неналежне виконання умов вказаного договору, тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та з урахуванням наведених вище висновків суду підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 114, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (; адреса: 87557, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217) та Фізичної особи-підприємця Карастоянова Павла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, буд. 4а, офіс 139) 301744,29 грн. - простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 99178,66 грн. - процентів річних, 41569,69 грн. - інфляційних втрат, 49589,33 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 28560,66 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК АВТОСЕРВІС" (; адреса: 87557, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, буд. 4а, офіс 139) судовий збір в розмірі 3904,82 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Карастоянова Павла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, буд. 4а, офіс 139) судовий збір в розмірі 3904,82 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання апеляційної скарги відбувається з урахуванням пп.17.5 пп.17 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано - 17.05.2023.

Суддя Н.В. Величко