ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2129/22

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К»

2) Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни

про захист порушеного права інтелектуальної власності

Учасники судового процесу:

від позивача: Нікулеско Д.С., Зіноватний В.В.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» та Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни про захист порушеного права інтелектуальної власності, в якому просить:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» припинити використовувати корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390, в тому числі виготовляти продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі, пропонувати такі продукти для продажу, рекламувати (в тому числі через мережу Інтернет), продавати та іншим способом вводити їх в цивільний обіг або зберігати такі продукти з метою їх продажу;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Гопаца Олену Юріївну припинити використовувати корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України №126390, в тому числі пропонувати до продажу продукти виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К», виготовлені із застосуванням корисної моделі, продавати та зберігати такі продукти з метою їх продажу;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» вилучити з цивільного обігу та знищити ковбасні вироби, які знаходяться на балансі у Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» та Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни, як такі, що виготовлені та введені у цивільний обіг з порушенням прав інтелектуальної власності на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2129/22. Надано відповідачам строк для подачі відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив; призначено підготовче судове засідання у справі на 24.11.2022.

24.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до справи висновку експерта № 136/22 від 02.11.2022.

24.11.2022 в судове засідання прибув представник позивача, надав усні пояснення щодо поданого експертного висновку та просив суд долучити його до матеріалів справи; представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили; суд протокольно задовольнив клопотання позивача та долучив експертний висновок до матеріалів справи. Ухвалою суду від 24.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 22.12.2022.

З метою повідомлення сторін про дату та час судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 28.11.2022.

16.12.2022 до канцелярії суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з позовною заявою та підготування обґрунтованого відзиву на неї.

22.12.2022 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд протокольно задовольнив клопотання відповідача-1 про відкладення та відклав розгляд справи на 26.01.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення сторін про дату та час судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 22.12.2022.

24.01.2023 до канцелярії суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

26.01.2023 в судове засідання прибули представники позивача та надали усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 26.01.2023 представник позивача надав до суду відповідь на відзив відповідача-1, надав усні пояснення, просив її задовольни та долучити до матеріалів справи.

В судовому засідання 26.01.2023 представники позивача також заперечували проти долучення відзиву відповідача-1 до матеріалів справи з огляду на пропущення строку для подачі відзиву на позов та відсутності клопотання про поновлення строку для його подачі.

В судовому засіданні 26.01.2023 суд протокольно долучив до матеріалів справи відповідь на відзив відповідача-1; суд протокольно не прийняв відзив відповідача-1 до розгляду у зв`язку із порушенням строків ГПК України на подачу останнього та відсутністю клопотання про поновлення пропущено строку для подачі відзиву, однак долучив його до матеріалів справи, як такий, що пройшов реєстрацію відділу діловодства суду.

Ухвалою суду від 26.01.2023 відкладено підготовче судове засідання у справі на 01.02.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення сторін про дату та час судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 26.01.2022.

31.01.2023 на електронну адресу суду від відповідача-2 надійшла заява про направлення ухвали про відкриття провадження у справі.

01.02.2023 до канцелярії суду від відповідача-1 надійшло заперечення на відповідь на відзив відповідача-1.

01.02.2023 в судове засідання прибули представник позивача та відповідача-1 та надали усні пояснення по справі; представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 01.02.2023 представник відповідача-1 надав усні пояснення щодо заперечення на відповідь на відзив та просив суд долучити його до матеріалів справи; представник відповідача-1 також надав усні пояснення щодо позовної заяви відповідача та клопотав про недоліки останньої; представник позивача проти тверджень відповідача-1 заперечував та вважав їх безпідставними.

В судовому засіданні 01.02.2023 судом роз`яснено сторонам положення ст. 165 ГПК України та правила подання відзиву, а також роз`яснено правила подання відзиву на позов у разі пропуску строку на подання останнього.

Представник позивача 01.02.2023 усно клопотав про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи п. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та те, що провадження у справі було відкрито 01.11.2022, а також враховуючи, що трьохмісячний строк проведення підготовчого провадження з дати відкриття провадження у даній справі сплинув, то суд ухвалою суду від 01.02.2023 вирішив закрити підготовче провадження по справі № 911/2129/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 16.02.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

Суд повідомив сторін, що судом, з метою повного та всебічного розгляду справи та встановлення обставин, що мають значення для справи, буде здійснено запит до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності».

З метою повідомлення відповідача-2 про дату та час судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 02.02.2023 та направлено останню на електронну адресу відповідача-2.

08.02.2023 судом, з метою повного та всебічного розгляду справи, здійснено запит до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності».

15.02.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшли до суду заява про відкладення розгляду справи, клопотання про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі, а також відзив на позов із клопотанням про поновлення строків на подачу останнього.

16.02.2023 в судове засідання прибули представники позивача та надали пояснення по справі; представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 16.02.2023 суд зачитав зміст заяв та клопотань, що надійшли до суду 15.02.2023.

В судовому засіданні 16.02.2023 представник позивача надав усні пояснення щодо клопотання відповідача-1 про повернення справи на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі та щодо заяви про відкладення розгляду справи, заперечував проти останніх у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2023 також заперечував проти долучення відзиву відповідача-1 до матеріалів справи та просив суд відмовити у його задоволенні; представником позивача також наголошено на неможливості подачі відзиву на даній стадії розгляду справи та усно клопотав про відкриття розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 16.02.2023 у задоволенні клопотання відповідача-1 про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження по справі вх. № суду 3017/23 від 15.02.2023 відмовлено; у задоволенні заяви відповідача-1 про відкладення розгляду справи відмовлено; у задоволенні клопотання відповідача-1 про поновлення строку для подачі відзиву на позов відмовлено; відкладено судове засідання у справі № 911/2129/22 на 09.03.2023;

28.02.2023 до канцелярії суду від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» надійшла відповідь на запит суду.

28.02.2023 на електронну адресу суду від відповідача-1 надійшло клопотання про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження по справі з підстав відкриття провадження у справі № 910/2407/23.

01.03.2023 на електронну адресу суду від відповідача-1 надійшло аналогічне клопотання, яке надійшло 28.02.2023.

09.03.2023 в судове засідання прибули представники позивача; представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засідання 09.03.2023 суд повідомив сторін про те, що на адресу суду надійшло два аналогічних клопотання відповідача-1, а також повідомив представників позивача, що на адресу суду надійшла відповідь на запит та зачитав представникам зміст клопотання відповідача-1 та зміст відповіді на запит.

В судовому засіданні 09.03.2023 представники позивача надали усні пояснення щодо раніше поданого клопотання відповідача-1 про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження по справі, заперечували проти вказаного клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю та просили суд у його задоволенні відмовити.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2023 у справі № 911/2129/22 у задоволенні клопотання відповідача-1 про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження по справі вх. № суду 4019/23 від 01.03.2023 відмовлено та відкладено судове засідання у справі на 23.03.2023.

15.03.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшла заява про відвід головуючого судді Сокуренко Л.В. по справі № 911/2129/22.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2023 у справі № 911/2129/22 визнано необґрунтованою заву відповідача-1 про відвід головуючого судді Сокуренко Л.В. від розгляду справи № 911/2129/22 та передано заяву до відділу автоматизованого документообігу для визначення складу суду для вирішення питання про відвід.

Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями, заяву ТОВ «Пік і К» про відвід головуючого судді Сокуренко Л.В. по справі № 911/2129/22 було передано для розгляду судді Зайцю Д.Г.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2023 у справі № 911/2129/22 у задоволенні заяви ТОВ «Пік і К» про відвід головуючого судді Сокуренко Л.В. по справі № 911/2129/22 відмовлено.

22.03.2023 до канцелярії суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів по справі та долучення їх до матеріалів справи, у якому відповідач-1 просив суд долучити до матеріалів справи висновок експерта № 136-01 від 17.03.2023.

23.03.2023 в судове засідання прибули представники позивача та надали усні пояснення по справі; представники відповідачів в судове засідання вкотре не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 23.03.2023 суд визнав поважними причини неподання доказів, протокольно поновив строк для подачі доказів по справі та долучив висновок експерта № 136-01 від 17.03.2023 до матеріалів справи.

В судовому засіданні 23.03.2023 суд дійшов висновку, що для всебічного та об`єктивного з`ясування спірних правовідносин у справі № 911/2129/22, а також юридичної оцінки достеменності посилань позивача та відповідача-1, необхідним є поверненні справи № 911/2129/22 до стадії підготовчого провадження з метою з`ясування питання щодо необхідності призначення у справі № 911/2129/22 експертизи у сфері інтелектуальної власності.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2023 вирішено перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі № 911/2129/22 та призначено підготовче судове засідання у справі № 911/2129/22 на 27.04.2023.; зобов`язано сторін підготувати та подати до суду не пізніше ніж за п`ять днів до призначеного судового засідання орієнтовний перелік запитань, відповідно до предмету спору, які сторони бажають поставити на вирішення перед судовим експертом; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» зразок продукту (ковбасний виріб), який виготовляє Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» із застосуванням корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390; витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» зразок продукту (ковбасний виріб) ковбаса варена «Лікарська» вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К»; визнано явку представників сторін обов`язковою.

19.04.2023 на електронну адресу суду від відповідача-1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи орієнтованого переліку запитань, відповідно до предмету спору на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 23.03.2023 та поновлення строку на подання доказів.

26.04.2023 на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

27.04.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшло заперечення проти призначення судової експертизи, у якому позивач наголосив на тому, що в матеріалах справи містяться висновки експертів, надані позивачем, які є повними та обґрунтованими, а тому підстав для призначення експертизи (повної, повторної, додаткової) немає. На переконання позивача, обидва висновки є належними та допустимими доказами в даній справі, складені відповідно до вимог процесуального та матеріального права. Крім того, позивач зазначив, що жодним учасником даної справи не заявлено жодних заперечень щодо повноти та обґрунтованості наданих позивачем висновків, що вказує на їх згоду зі змістом висновків експертів. Крім того, позивач вважає, що висновок експерта, наданий ТОВ «Пік і К» не має жодного відношення до даної справи, а відтак є неналежним доказом. З урахуванням зазначеного, позивач заперечує як проти призначення у справі експертизи з питаннями, які запропоновані відповідачем-1, так і проти призначення будь-якої іншої судової експертизи у даній справі.

27.04.2023 в судове засідання прибули представники позивача та відповідача-1 та надали свої пояснення по справі; представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд в судовому засіданні 27.04.2023 повідомив представників сторін, що до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, заперечення проти призначення експертизи, а від відповідача надійшло клопотання про приєднання до справи орієнтованого переліку запитань та зачитав представникам їх зміст.

27.04.2023 в судовому засіданні представник позивача відкликав раніше подане клопотання про відкладення розгляду справи; суд протокольно залишив без розгляду клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

27.04.2023 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо поданих заперечень та просить суд відхилити запропоновані запитання відповідача-1 та заперечував проти призначення у справі судової експертизи; представник відповідача-1 надав усні пояснення щодо змісту заперечень позивача.

27.04.2023 в судовому засіданні представник відповідача-1 надав усні пояснення щодо клопотання про приєднання до матеріалів справи орієнтованого переліку запитань та поновлення строку на подання доказів та просив долучити докази до матеріалів справи; представник позивача проти прийняття доказів, які були подані до клопотання відповідача-1 про приєднання до справи орієнтованого переліку запитань, заперечував; суд протокольно поновив відповідачу-1 строк на подання доказів, які подані з клопотанням відповідача-1 та долучив їх до справи.

27.04.2023 в судовому засіданні відповідач надав усні пояснення щодо клопотання про приєднання до матеріалів справи орієнтованого переліку запитань, відповідно до яких просив суд призначити у справі експертизу у сфері інтелектуальної власності, на вирішення перед судовим експертом поставити наступне запитання: «Чи використовується в ковбасі «Лікарська» варена вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» кожна ознака корисної моделі «Харчовий виріб в оболонці», що включена до незалежного пункту формули за патентом № 143844 від 10.08.2020, або ознака еквівалентна їй?».

27.04.2023 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо невиконання позивачем вимог ухвали суду від 23.03.2023 в частині ненадання орієнтованого переліку запитань, які позивач бажає поставити на вирішення перед судовим експертом, та ненадання зразку продукту (ковбасний виріб), який виготовляє ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» із застосуванням корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», у зв`язку із тим, що позивач заперечує проти призначення у справі судової експертизи.

27.04.2023 в судовому засіданні представник відповідача-1 просив долучити до матеріалів докази, що були витребувані ухвалою суду від 23.03.2023, а саме: зразок продукту (ковбасний виріб) ковбаса варена «Лікарська» вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» та зразок продукту (ковбасний виріб), який виготовляє ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» із застосуванням корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390.

В судовому засіданні представники сторін по справі не висловили намірів щодо оплати судової експертизи.

27.04.2023 суд, після виходу до нарадчої кімнати, дослідивши надані сторонами пояснення та докази, розглянувши питання про необхідність призначення експертизи, дійшов висновку, що в наявних матеріалах справи доказів достатньо для розгляду справи по суті та про відсутність підстав для призначення у справі експертизи.

У зв`язку із цим суд відмовив у долучені до матеріалів справи зразок продукту (ковбасний виріб) ковбаса варена «Лікарська» вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» та зразок продукту (ковбасний виріб), який виготовляє ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» із застосуванням корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390.

Ухвалою суду від 27.04.2023 вирішено закрити підготовче провадження у справі № 911/2129/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.05.2023.

З метою повідомлення відповідача-2 про дату та час судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 27.04.2023 та направлено останню на електронну адресу відповідача-2.

02.05.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшло пояснення в порядку ст. 42 ГПК України по справі № 911/2129/22, клопотання про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та призначення експертизи по справі № 911/2129/22 з урахуванням ухвали господарського суду від 23.03.2023, клопотання про повернення справи № 911/2129/22 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження по справі № 911/2129/22 з підстав відкриття провадження у справі № 645/1429/23, клопотання про долучення письмового клопотання щодо доказів, які витребувані у сторін ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2023 та клопотання про відкладення розгляду справи.

Також 02.05.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про застосування стоку позовної давності по справі № 911/2129/22.

03.05.2023 в судове засідання прибули представники позивача; представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

03.05.2023 в судовому засіданні суд повідомив представників позивача, що до канцелярії суду від відповідача-1 надійшли клопотання та зачитав представникам їх зміст.

03.05.2023 в судовому засіданні суд протокольно відмовив у задоволенні заяви відповідача-1 про призначення у справі експертизи з огляду на те, що в наявних матеріалах справи доказів достатньо для розгляду справи по суті та про відсутність підстав для призначення у справі експертизи.

03.05.2023 в судовому засіданні суд протокольно відмовив у задоволенні заяви відповідача-1 про зупинення провадження у справі з огляду на відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 645/1429/23.

03.05.2023 в судовому засіданні суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, а також відхилено письмові пояснення відповідача-1 з огляду на порушення строків для їх подання.

03.05.2023 в судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, посилаючись на наступне.

В обґрунтування позовних вимог представники позивача посилаються на те, що позивачу стало відомо, що орієнтовно з 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» виготовляє продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі, пропонує такі продукти для продажу, рекламує їх (в тому числі через мережу Інтернет), продає та зберігає такі продукти з метою їх продажу. Позивач твердить, що продукти відповідача-1 виготовлені із застосуванням патенту України № 126390, оскільки вони містять кожну ознаку, що включена до незалежного пункту формули корисної моделі. За ствердженням позивача, здійснивши дослідження ринку, позивачем було виявлено, що на території міст Біла Церква, Харкова, Дніпра та інших міст знаходяться в продажу та продаються ковбасні вироби, що виготовляються відповідачем-1, під назвою «Ковбаса варена «Лікарська» першого сорту ДСТУ 4436:2005. Оскільки, за ствердженням позивача, він не надавав жодних дозволів відповідачу-1 на використання об`єкту інтелектуальної власності, останній порушив ці права. У зв`язку з порушенням прав позивача на корисну модель, на переконання позивача, відповідач-1 зобов`язаний припинити таке порушення, а продукти відповідача-1 мають бути вилучені з цивільного обігу та знищені.

В обґрунтування позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни позивач зазначає, що відповідач-2 пропонує до продажу та продає в своєму магазині «М`ясник» за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11-А, продукти відповідача-1, які виготовлені і застосуванням корисної моделі. Отже позивач стверджує, що відповідач-2 порушив його права на корисну модель шляхом продажу продуктів відповідача-1, пропонування їх для продажу та зберігання таких продуктів в зазначених цілях. У зв`язку із цим, на думку позивача, відповідач-2 зобов`язаний припинити порушення прав позивача шляхом зупинення.

З рахуванням зазначено, позивач звернувся до суду із даним позовом до ТОВ «Пік і К» та ФОП Гопаца О.Ю. про захист порушеного права інтелектуальної власності.

03.05.2023 в судове засідання представники відповідачів вкотре не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України(справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

В судовому засіданні 03.05.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Частина 6 ст. 233 ГПК України встановлює, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши усні пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що власником патенту України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» є фізична особа ОСОБА_1 , що підтверджується випискою з Державного реєстру України корисних моделей (том. ІІ, а.с. 25).

Формула корисної моделі за патентом України № 126390 є багатоланковою та складається з одного незалежного пункту (пункт 1) та чотирьох залежних пунктів, а саме:

1. Ковбасний виріб в упаковці, що містить харчовий продукт, замкнений в оболонку на основі поліамідного матеріалу, який відрізняється тим, що харчовий продукт, замкнений в оболонку на основі поліамідного матеріалу, поміщений усередину оболонки з целофану.

2. Ковбасний виріб за п. 1, який відрізняється тим, що кінці оболонки з целофану обладнані фіксуючими елементами для утворення замкненої порожнини.

3. Ковбасний виріб за п. 1, який відрізняється тим, що кінці оболонки на основі поліамідного матеріалу та оболонки з целофану з`єднані між собою за допомогою фіксуючих елементів.

4. Ковбасний виріб за п. 1, який відрізняється тим, що оболонка з целофану виконана прозорою.

5. Ковбасний виріб за п. 1, який відрізняється тим, що між оболонкою на основі поліамідного матеріалу та оболонкою з целофану розміщена етикетка.

Відповідно до виписки з Державного реєстру України корисних моделей, датою, з якої є чинними права інтелектуальної власності, є 11.06.2018; дата, до якої підтримано чинність майнових прав інтелектуальної власності 29.03.2023; очікувана дата закінчення строку чинності майнових прав інтелектуальної власності 29.03.2028.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2018 між ОСОБА_1 (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» (далі ліцензіат, позивач) укладено ліцензійний договір про надання дозволу на використання корисної моделі № 07/09-18 (далі ліцензійний договір) за змістом п. 1.1 якого ліцензіар надає ліцензіату дозвіл (ліцензію) на використання корисної моделі «Ковбасний виріб в упаковці» (далі корисна модель), захищеного патентом на корисну модель № 126390, на умовах, визначених в цьому договорі.

За змістом п. 1.2 вказаного правочину, ліцензіар є власником корисної моделі «Ковбасний виріб в упаковці» на підставі патенту на корисну модель № 126390, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11 червня 2018 року.

Відповідно до п. 1.3 ліцензійного договору, вид ліцензії за цим договором виключна.

Видача виключної ліцензії за цим договором виключає можливості використання ліцензіаром корисної моделі у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання корисної моделі у зазначеній сфері.

Згідно з п. 3.1 ліцензійного договору, дія даного договору поширюється (права діють) на всю територію України.

Виключне право використовувати корисну модель, надане ліцензіату за цим договором, діє на строк дії патенту на корисну модель та становить 10 років від дати подання заявки до Установи (п. 3.2 ліцензійного договору).

Відповідно до п. 3.3 ліцензійного договору, ліцензіар зобов`язується підтримувати чинність патенту на корисну модель № 126390 протягом всього строку дії даного договору. Якщо ліцензіар має намір припинити підтримання чинності патенту на корисну модель № 126390, він завчасно інформує про це ліцензіата. В цьому випадку сторони регулюють свої відношення, що випливають із даного договору, у відповідності до чинного законодавства.

Умовами підпункту 4.1.1 пункту 4.1 ліцензійного договору визначено, що за цим договором ліцензіату надається виключне право: використовувати корисну модель на умовах, визначених в цьому договорі. Використанням корисної моделі визнається: виготовлення виробу із застосуванням корисної моделі, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях, використання корисної моделі в рекламі, а також шляхом нанесення на будь-які види рекламних носіїв (плакати, листівки тощо) або включення до складу рекламних матеріалів (рекламні ролики тощо) та публічний показ, публічне сповіщення, публічна демонстрація або інше доведення до загального відома у складі рекламних матеріалів, в тому числі в мережі Інтернет.

Виріб визнається виготовленим із застосуванням корисної моделі, якщо при цьому використані всі суттєві ознаки корисної моделі.

Крім того, між сторонами укладено додаток № 1 від 07.09.2018 до ліцензійного договору, що має назву «Розмір, порядок і строки виплати ліцензійної винагороди (роялті) за використання корисної моделі. Договір та додаток до договору підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, а копії долучені до матеріалів справи.

Станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, договір в односторонньому або судовому порядку не розірваний, не визнаний недійсним, не припинений, а отже є чинним та обов`язковим для сторін.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» на підставі договору про надання дозволу на використання корисної моделі № 07/09-18 від 07.09.2018 набуло виключне право використання прав інтелектуальної власності, що виникають з патенту України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ».

Умовами п. 4.5.3 договору передбачено, що ліцензіат має право перешкоджати неправомірному використанню корисної моделі, в тому числі забороняти таке використання іншим особам, з правом подання претензій, вимог, заяви, позовних заяв чи інших документів претензійного характеру, звертатися до правоохоронних органів, органів державної влади та місцевого самоврядування, а також до судових органів усіх інстанцій з метою захисту ймовірних порушених прав та інтересів, а також здійснювати будь-які інші дії направлені на припинення неправомірного використання корисної моделі.

Виходячи з наведеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» наділене майновими правами інтелектуальної власності на винахід, зокрема правом перешкоджати неправомірному використанню даного винаходу, в тому числі забороняти таке використання.

Отже, майнові права інтелектуальної власності, зокрема за патентом № 126390, та виключне право перешкоджати неправомірному використанню даного винаходу, в тому числі забороняти таке використання, починаючи з 07.09.2018 належать позивачеві на підставі ліцензійного договору, а їх неправомірне використання є порушенням майнових прав інтелектуальної власності позивача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив про те, що йому стало відомо, що орієнтовно з 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» (далі відповідач-1) виготовляє продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі, пропонує такі продукти для продажу, рекламує їх (в тому числі через мережу Інтернет), продає та зберігає такі продукти з метою їх продажу.

Позивач твердить, що продукти відповідача-1 виготовлені із застосуванням патенту України № 126390, оскільки вони містять кожну ознаку, що включена до незалежного пункту формули корисної моделі. За ствердженням позивача, здійснивши дослідження ринку, позивачем було виявлено, що на території міст Біла Церква, Харкова, Дніпра та інших міст знаходяться в продажу та продаються ковбасні вироби, що виготовляються відповідачем-1, під назвою «Ковбаса варена «Лікарська» першого сорту ДСТУ 4436:2005. На підтвердження вказаних відомостей позивачем долучено до матеріалів справи висновок експерта № 21898 від 05.10.2022 та висновок експерта № 136/22 від 02.11.2022.

Оскільки, за ствердженням позивача, він не надавав жодних дозволів відповідачу-1 на використання об`єкту інтелектуальної власності, останній порушив ці права. У зв`язку з порушенням прав позивача на корисну модель, на переконання позивача, відповідач-1 зобов`язаний припинити таке порушення, а продукти відповідача-1 мають бути вилучені з цивільного обігу та знищені.

В обґрунтування позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Гопаци Олени Юріївни (далі відповідач-2) позивач зазначає, що відповідач-2 пропонує до продажу та продає в своєму магазині «М`ясник» за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11-А, продукти відповідача-1, які виготовлені і застосуванням корисної моделі. На підтвердження вказаного позивачем долучено до матеріалів справи копію чеку від 22.09.2022, згідно з яким відповідач-2 продав ковбасний виріб під назвою «Ковбаса «Лікарська» варена вищого сорту».

Отже позивач стверджує, що відповідач-2 порушив його права на корисну модель шляхом продажу продуктів відповідача-1, пропозиції їх для продажу та зберігання таких продуктів в зазначених цілях. У зв`язку із цим, на думку позивача, відповідач-2 зобов`язаний припинити порушення прав позивача шляхом зупинення продажу продуктів відповідача-1, пропонування їх до продажу та зберігання.

Заперечуючи проти позовних вимог позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» у клопотанні № б/н від 17.04.2023 (вх. № суду 762/23 від 19.04.2023) твердить про те, що відповідач-1 на підставі патенту № 143844 «ХАРЧОВИЙ ВИРІБ В ОБОЛОНЦІ» та з урахуванням договору про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель використовує формулу корисної моделі для виготовлення власної продукції. Таким чином, за ствердженням відповідача-1, ТОВ «Пік і К» використовує власну технологію виробництва, з дотриманням Національного стандарту України ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси варені, сосиски, сардельки, хлібці м`ясні. Загальні технічні умови» та має виключне право на використання патенту № 143844 «ХАРЧОВИЙ ВИРІБ В ОБОЛОНЦІ», що свідчить про відсутність порушення відповідачем прав інтелектуальної власності позивача (том ІІ, а.с. 92-93).

Також відповідач-1 посилається на невідповідність спірного патенту України № 126390 умовам патентоздатності «новизна», на підтвердження чого відповідачем-1 надано до суду висновок експерта № 136-01 від 17.03.2023. Отже, на думку відповідача-1, позовні вимоги позивача про захист порушеного права інтелектуальної власності не можуть бути задоволені, оскільки патент України на корисну модель № 126390 від 11.06.2018, на думку відповідача-1, фактично недійсний, що свідчить про безпідставність твердження позивача про порушення його прав інтелектуальної власності.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 3-649гс15.

Як було встановлено судом вище та передбачено умовами п. 4.5.3 ліцензійного договору, ліцензіат має право перешкоджати неправомірному використанню корисної моделі, в тому числі забороняти таке використання іншим особам, з правом подання претензій, вимог, заяви, позовних заяв чи інших документів претензійного характеру, звертатися до правоохоронних органів, органів державної влади та місцевого самоврядування, а також до судових органів усіх інстанцій з метою захисту ймовірних порушених прав та інтересів, а також здійснювати будь-які інші дії направлені на припинення неправомірного використання корисної моделі.

Виходячи з наведеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» наділене майновими правами інтелектуальної власності на винахід, зокрема правом перешкоджати неправомірному використанню даного винаходу, в тому числі забороняти таке використання.

Оскільки позов обґрунтовано порушенням прав інтелектуальної власності позивача на корисну модель за патентом України № 126390, з урахуванням п. 4.5.3 ліцензійного договору, господарський суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів існування у нього інтересу щодо предмету спору, а отже і наявність підстав для звернення до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

Частиною першою статті 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до частини третьої статті 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

За змістом абзацу восьмого частини першої статті 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, належать, зокрема, винаходи, корисні моделі, промислові зразки.

Відповідно до ст. 460 Цивільного кодексу України, корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання. Об`єктом корисної моделі може бути пристрій або процес у будь-якій сфері технології.

Суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору (стаття 421 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 422 Цивільного кодексу України, право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Стаття 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» містить наступні визначення: - винахід (корисна модель) результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології; - патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що об`єктом винаходу, правова охорона якому надається згідно з цим Законом, може бути продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо), процес (спосіб). Об`єктом корисної моделі, правова охорона якій надається згідно з цим Законом, може бути пристрій або процес (спосіб).

Стаття 462 Цивільного кодексу України визначає, що набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

Як було встановлено судом раніше, власником патенту України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» є фізична особа ОСОБА_1 , що підтверджується випискою з Державного реєстру України корисних моделей та копією патенту на корисну модель № НОМЕР_1 (копії наявні в матеріалах справи).

Відповідно до виписки з Державного реєстру України корисних моделей, датою, з якої є чинними права інтелектуальної власності, є 11.06.2018; дата, до якої підтримано чинність майнових прав інтелектуальної власності 29.03.2023; очікувана дата закінчення строку чинності майнових прав інтелектуальної власності 29.03.2028.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

За змістом статті 426 Цивільного кодексу України, способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб.

Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Статтею 464 Цивільного кодексу України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: - право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; - виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); - виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; - інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1107 Цивільного кодексу України, розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Як було встановлено судом вище, 07.09.2018 між ОСОБА_1 (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» укладено ліцензійний договір про надання дозволу на використання корисної моделі № 07/09-18, за змістом п. 1.1 якого ліцензіар надає ліцензіату дозвіл (ліцензію) не використання корисної моделі «Ковбасний виріб в упаковці» (далі корисна модель), захищеного патентом на корисну модель № 126390, на умовах, визначених в цьому договорі.

Дослідивши укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» правочин, господарський суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою даний правочин є ліцензійним договором.

За змістом частини 1 статті 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності визначеним способом (способами) протягом певного строку на певній території, а ліцензіат зобов`язується вносити плату за використання об`єкта, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України, у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Згідно з частиною 3 статті 1108 Цивільного кодексу України, виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Відповідно до п. 1.3 договору, вид ліцензії за цим договором виключна. Видача виключної ліцензії за цим договором виключає можливості використання ліцензіаром корисної моделі у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання корисної моделі у зазначеній сфері.

Судом було встановлено, що станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, договір в односторонньому або судовому порядку не розірваний, не визнаний недійсним, не припинений, а отже є чинним та обов`язковим для сторін.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» на підставі договору про надання дозволу на використання корисної моделі № 07/09-18 від 07.09.2018 є володільцем патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ».

При цьому, умовами п. п. 4.5.3 договору сторони узгодили, що ліцензіат (позивач) має право перешкоджати неправомірному використанню корисної моделі, в тому числі забороняти таке використання іншим особам, з правом подання претензій, вимог, заяви, позовних заяв чи інших документів претензійного характеру, звертатися до правоохоронних органів, органів державної влади та місцевого самоврядування, а також до судових органів усіх інстанцій з метою захисту ймовірних порушених прав та інтересів, а також здійснювати будь-які інші дії направлені на припинення неправомірного використання корисної моделі.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» наділене майновими правами інтелектуальної власності на винахід, зокрема правом перешкоджати неправомірному використанню даного винаходу, в тому числі забороняти таке використання.

Використанням винаходу (корисної моделі) визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях (абз. 4, 5 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй (абз. 8 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Згідно із ч. 5 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», патент надає його володільцю виключне майнове право перешкоджати використанню винаходу (корисної моделі), у тому числі забороняти таке використання, крім випадків, якщо таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що випливають з державної реєстрації винаходу (корисної моделі).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» будь-яке посягання на права, передбачені статтею 28 цього Закону, вважається порушенням прав володільця патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

Статтею 27 Закону України «Про охорону прав на промисловий зразок» визначено, що захист прав на промисловий зразок здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку.

Таким чином, з огляду на той факт, що позивач є володільцем патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» на підставі ліцензійного договору № 07/09-18 від 07.09.2018, який є чинним, з урахуванням ст. 464 Цивільного кодексу України та ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», позивачу належать виключні права на використання корисної моделі на умовах, визначених ліцензійним договором, та права перешкоджати неправомірному використанню корисної моделі третіми особами.

Оскільки патент надає його володільцю виключне майнове право перешкоджати використанню корисної моделі, у тому числі забороняти таке використання, до предмету доказування у справі входять обставини щодо того, чи використано у виробах ТОВ «Пік і К», винахід (корисну модель), що охороняється патентом України № 126390, володільцем якого є позивач.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, йому стало відомо, що орієнтовно з 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» виготовляє продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі, пропонує такі продукти для продажу, рекламує їх (в тому числі через мережу Інтернет), продає та зберігає такі продукти з метою їх продажу.

Позивач твердить, що продукти відповідача-1 виготовлені із застосуванням патенту України № 126390, оскільки вони містять кожну ознаку, що включена до незалежного пункту формули корисної моделі. За ствердженням позивача, здійснивши дослідження ринку, позивачем було виявлено, що на території міст Біла Церква, Харкова, Дніпра та інших міст знаходяться в продажу та продаються ковбасні вироби, що виготовляються відповідачем-1, під назвою «Ковбаса варена «Лікарська» першого сорту ДСТУ 4436:2005.

Факт виготовлення продукції під назвою «Ковбаса варена «Лікарська» першого сорту ДСТУ 4436:2005 саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Пік і К» відповідачем-1 не заперечується та не потребує доведення в силу положень ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження виготовлення відповідачем-1 продукції із застосуванням патенту України № 126390, позивачем долучено до матеріалів справи два висновки експерта, а саме:

Висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України № 21898 від 05.10.2022 за результатами проведення експертного дослідження полімерних матеріалів, пластмас і виробів з них за листом директора ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» Махотка О.І. (том 1, а.с. 50-57);

Висновок експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України № 136/22 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 02.11.2022 (том 1, а.с. 76-90).

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Умовами пп. 1, 2, 5, 6 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У п. 18 Постанови № 4 від 23.03.2012 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наданий позивачем висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України № 21898 від 05.10.2022 за результатами проведення експертного дослідження полімерних матеріалів, пластмас і виробів з них за листом директора ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» Махотка О.І., судом встановлено, що на вирішення експерту поставлені наступні питання:

1. Чи замкнений ковбасний виріб (ковбаса вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» (ідентифікаційний код юридичної особи: 33605368), адреса виробника та потужностей виробництва: вулиця Івана Камишева, будинок 59, м. Харків, 61110, Україна, експлуатаційний дозвіл № 20-29-23Mt від 02.04.2009 року) в оболонку на основі поліамідного матеріалу?

2. Чи поміщений ковбасний виріб (ковбаса вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» (ідентифікаційний код юридичної особи: 33605368), адреса вирбника та потужностей виробництва: вулиця Івана Камишева, будинок 59, м. Харків, 61110, Україна, експлуатаційний дозвіл № 20-29-23Mt від 02.04.2009 року) замкнений в оболонку на основі поліамідного матеріалу усередину оболонки з целофану?

За результатами проведення експертного дослідження судовим експертом встановлено, що оболонка ковбасного виробу ковбаса варена «Лікарська» вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» (ідентифікаційний код юридичної особи; 33605368, адреса виробника та потужностей виробництва; вулиця Івана Камишева, будинок 59, м. Харків, 61110, Україна, експлуатаційний дозвіл № 20-29-23 Мі від 02.04.2009 року), зразок якої надано на дослідження, представляє собою двошарову плівку, внутрішній шар якої (жовто-гарячого кольору) виготовлено з поліаміду, а зовнішній шар (безбарвний) з целофану (ксантогенату целюлози).

Крім того, дослідивши наданий позивачем висновок експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України № 136/22 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 02.11.2022, судом встановлено, що на вирішення експерту поставлені наступні питання:

Чи містить ковбасний виріб в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» (ідентифікаційний код юридичної особи: 33605368), адреса виробника та потужностей виробництва: вулиця Івана Камишева, будинок 59, м. Харків, 61110, Україна, експлуатаційний дозвіл № 20-29-23Mt від 02.04.2009 року) кожну ознаку, включену до незалежного пункту корисної моделі «Ковбасний виріб в упаковці» за патентом України № 126390 від 11.06.2018, або еквіваленту їй ознаку?

За результатами проведення експертного дослідження експертом встановлено, що у ковбасному виробі в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К» (ідентифікаційний код юридичної особи: 33605368), адреса виробника та потужностей виробництва: вул. Івана Камишева, будинок 59, м. Харків, 61110, Україна, експлуатаційний дозвіл № 20-29-23Mt від 02.04.2009 року використано кожну ознаку незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № 126390, або ознаку еквівалентну їй.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Судом встановлено, що у наданих позивачем висновках експерта, експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, господарський суд знаходить подані позивачем висновки експертів такими, що не викликають сумніви у їх правильності, не містять розбіжностей і відповідають вимогам чинного законодавства, у тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості, у зв`язку із чим, суд приймає висновок експерта № 21898 від 05.10.2022 та висновок експерта № 136/22 від 02.11.2022, як належні та допустимі докази у справі.

Отже експертним висновком № 136/22 від 02.11.2022 встановлено, що у ковбасному виробі в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005, виробництва ТОВ «Пік і К», використано кожну ознаку незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № 126390, або ознаку еквівалентну їй.

Статтею 431 Цивільного кодексу України встановлено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до частина 2 статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», окрім іншого визначає, що використанням винаходу (корисної моделі) визнається виготовленням продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях. Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй.

Судом досліджені документи, які містяться в матеріалах справи щодо виготовлення ТОВ «Пік і К» продукції на підставі патенту № 143844 на корисну модель «ХАРЧОВИЙ ВИРІБ В ОБОЛОНЦІ», виданий 10.08.2020.

Проте посилання відповідача-1 на те, що ТОВ «Пік і К» на підставі патенту № 143844 «ХАРЧОВИЙ ВИРІБ В ОБОЛОНЦІ» та з урахуванням договору про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель використовує формулу корисної моделі для виготовлення власної продукції, що свідчить про відсутність порушення відповідачем прав інтелектуальної власності позивача, господарським судом відхиляються, оскільки не спростовують факту використання відповідачем-1 під час виробництва ковбасного виробу в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005 кожної ознаки незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № 126390, або ознаку еквівалентну їй.

Суд також зазначає, що використання ТОВ «Пік і К» корисної моделі на підставі патенту № 143844 «ХАРЧОВИЙ ВИРІБ В ОБОЛОНЦІ» та з урахуванням договору про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель під час виготовлення власної продукції не предметом розгляду у справі № 911/2129/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд встановив, що на момент звернення позивачем до суду із даним позовом до суду, більш вірогідними є докази надані позивачем на підтвердження порушення прав інтелектуальної власності позивача, а ніж докази, надані відповідачем-1 на підтвердження його заперечень.

Щодо твердження відповідача-1 про те, що спірна корисна модель за патентом України № 126390 від 11.06.2018 не відповідає умові патентоздатності «новизна», у зв`язку із чим позовні вимоги позивача про захист порушеного права інтелектуальної власності не можуть бути задоволені, оскільки патент України на корисну модель № 126390 від 11.06.2018, на думку відповідача-1, фактично недійсний, що свідчить про безпідставність твердження позивача про порушення прав інтелектуальної власності позивача, господарський суд зазначає таке.

Обставини недійсності прав за патентом України № 126390 від 11.06.2018 не входять до предмету доказування у даній справі та не впливають на обсяг прав володільця патентів до ухвалення компетентним судом відповідного рішення про задоволення позову щодо визнання такого патенту недійсними.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент або його частина, визнані недійсними повністю або частково в судовому порядку, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про державну реєстрацію винаходу (корисної моделі).

Водночас, як станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, так і станом на дату ухвалення рішення у справі № 911/2129/22 патент на корисну модель № 126390 «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» є чинним та в судовому порядку не визнаний недійсним. Протилежного суду не доведено.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що повивачем доведено належними та допустими доказами факт використання ТОВ «Пік і К» під час виробництва ковбасного виробу в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005, кожної ознаки незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № 126390, або ознаку еквівалентну їй.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 16 способами захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Положеннями ст. 432 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: 1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; 2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; 3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності, та знищення таких товарів за рахунок особи, яка вчинила порушення; 4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності, або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь за рахунок особи, яка вчинила порушення; 4-1) застосування разової грошової виплати замість застосування способів захисту права інтелектуальної власності, встановлених пунктами 3 та/або 4 цієї частини. Застосування разової грошової виплати здійснюється за заявою відповідача, за умови що право інтелектуальної власності порушено відповідачем ненавмисно і без недбалості та що застосування способів захисту, встановлених пунктами 3 і 4 цієї частини, є неспівмірним шкоді, заподіяній позивачеві. Розмір разової грошової виплати визначається судом як розмір винагороди, яка була б сплачена за надання позивачем дозволу на використання права інтелектуальної власності, щодо якого виник спір, і обґрунтовано задовольняє позивача; 5) застосування компенсації замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір компенсації визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; 6) опублікування за заявою позивача в засобах масової інформації або доведення до загального відома іншим визначеним судом шляхом відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення за рахунок особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 28 Закону патент надає його володільцю виключне майнове право перешкоджати використанню винаходу (корисної моделі), у тому числі забороняти таке використання, крім випадків, якщо таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що випливають з державної реєстрації винаходу (корисної моделі).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» будь-яке посягання на права, передбачені статтею 28 цього Закону, вважається порушенням прав володільця патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

Таким чином, зважаючи на встановлення судом факту використання ТОВ «Пік і К» під час виробництва ковбасного виробу в упаковці «Ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005, кожної ознаки незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № 126390, або ознаку еквівалентну їй, володільцем якого є ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», а також враховуючи, що відповідач-1 в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» до Товариства з обмеженою відповідальність «Пік і К» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» до Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни, судом встановлено та зазначається наступне.

Як зазначено було судом вище, використанням винаходу (корисної моделі) визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях (абз. 4, 5 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

В обґрунтування позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни позивач зазначає, що відповідач-2 пропонує до продажу та продає в своєму магазині «М`ясник» за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11-А, продукти відповідача-1, які виготовлені і застосуванням корисної моделі. Отже позивач стверджує, що відповідач-2 порушив його права на корисну модель шляхом продажу продуктів відповідача-1, пропонування їх для продажу та зберігання таких продуктів в зазначених цілях. У зв`язку із цим, на думку позивача, відповідач-2 зобов`язаний припинити порушення прав позивача шляхом зупинення продажу продуктів відповідача-1, пропонування їх до продажу та зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» не визнається порушенням прав, що випливають з патенту, використання з комерційною метою винаходу будь-якою особою, яка придбала продукт, виготовлений із застосуванням запатентованого винаходу, і не могла знати, що цей продукт був виготовлений чи введений в обіг з порушенням прав, що надаються патентом. Проте після одержання відповідного повідомлення власника прав зазначена особа повинна припинити використання продукту або виплатити власнику прав відповідні кошти, розмір яких встановлюється відповідно до законів або за згодою сторін. Спори щодо цих розрахунків та порядку їх виплати вирішуються у судовому порядку.

Позивачем не доведено суду, що Фізична особа-підприємець Гопаца Олена Юріївна та її працівники були обізнаними, що продукція ТОВ «Пік і К» (ковбаса варена «Лікарська» Вищого сорту ДСТУ 4436:2005) була виготовлена із використанням корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390, володільцем якого є позивач, та введена в обіг з порушенням прав, що випливають з державної реєстрації корисної моделі.

На підтвердження порушення відповідачем-2 прав інтелектуальної власності шляхом пропонування для продажу продукції відповідача-1, що виготовлена із застосуванням спірної корисної моделі за патентом № 126390, та зберігання таких продуктів в зазначених цілях, позивачем долучено до матеріалів справи копію чеку від 22.09.2022, згідно з яким відповідач-2 продав ковбасний виріб під назвою «Ковбаса «Лікарська» варена вищого сорту».

Дослідивши наданий позивачем чек від 22.09.2022, господарський суд зазначає, що останній не підтверджує того, що саме відповідач-2 пропонував до продажу продукцію відповідача-1, як і не містить відомостей про те, що магазин «М`ясник» за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11-А, в якому позивач придбав продукцію ТОВ «Пік і К», належить відповідачу-1 або відповідачу-2.

Позивачем не доведено суду належними та допустими доказами в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України порушення відповідачем-2 прав інтелектуальної власності позивача на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України № 126390 шляхом продажу продуктів відповідача-1, пропонування їх для продажу та зберіганні таких продуктів в зазначених цілях.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» до Фізичної особи-підприємця Гопаца Олени Юріївни є нормативно та документально не доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю «Пік і К» заявлено клопотання про застосування строку позовної даності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім того, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Як зазначає позивач, йому стало відомо, що орієнтовно з 2021 року ТОВ «Пік і К» виготовляє продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із даним позовом 24.10.2022, що підтверджується відтиском штемпелю канцелярії Господарського суду Київської області на позовній заяві.

Водночас суд зазначає, що порушення прав позивача на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390, шляхом їх незаконного використання відповідачем носить триваючий характер і не усунуто станом на час розгляду справи судом. Протилежного суду відповідачем-1 не доведено.

З урахуванням зазначеного, господарський суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду з даним позовом не пропустив строку позовної давності, отже заява відповідача-1 про застосування наслідків спливу строку позовної давності залишається судом без задоволення.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «РуїсТоріха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог (повне задоволення позовних позивача до відповідача-1 та відмова у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача-2), витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 962,00 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» (місцезнаходження: вул. Івана Камишева, буд. 59, м. Харків, Харківська обл., 61110; ) припинити використовувати корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390, в тому числі виготовляти продукти із застосуванням запатентованої корисної моделі, пропонувати такі продукти для продажу, рекламувати (в тому числі через мережу Інтернет), продавати та іншим способом вводити їх в цивільний обіг або зберігати такі продукти з метою їх продажу.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік і К» (місцезнаходження: вул. Івана Камишева, буд. 59, м. Харків, Харківська обл., 61110; ) вилучити з цивільного обігу та знищити ковбасні вироби, які знаходяться на балансі у Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К», як такі, що виготовлені та введені у цивільний обіг з порушенням прав інтелектуальної власності на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка охороняється патентом України № 126390.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік і К» (місцезнаходження: вул. Івана Камишева, буд. 59, м. Харків, Харківська обл., 61110; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» (місцезнаходження: вул. Краснодарська, буд. 171-Б, м. Харків, Харківська обл., 61176; ) 4 962,00 грн судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко