УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

15.05.2023Справа № 911/566/23

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії- Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" 43016, місто Луцьк, вулиця Червоного Хреста, будинок 8, код ЄДРПОУ ВП НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРКА" 01010, місто Київ, вулиця Андрія Іванова, будинок 10, офіс 1

про стягнення 35 581,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинське обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарка" про стягнення 35 581,87 грн., а саме 23 266,84 грн. заборгованості з РКО згідно тарифного пакету, 2 930,91 грн. пені, 1619,86 грн. процентів річних та 7 764,26 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору банківського рахунку № 637114 від 26.01.2015 року в частині своєчасної оплати вартості послуг за обслуговування тарифного пакету, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.03.2023 року у справі №911/566/23 на підставі ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу позовні матеріали Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинське обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 року справу №911/566/23 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Суд зазначає, що судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Частиною 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

За приписами ч.2 ст.44 ГПК України процесуальною дієздатністю (здатністю особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) наділені фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Частиною 1 статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

В силу статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відповідно до ч. 3 наведеної статті Цивільного кодексу України філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Як визначено у п.п. 1.7 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18, коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

Таким чином, у спірних правовідносинах, за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості позивача може виступати юридична особа, або юридична особа в особі її філії (якщо філія наділена відповідними повноваженнями і про це є належні докази ).

Судом встановлено за позовними матеріалами, що позовна заява подана до суду від імені позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії- Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк".

При цьому згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ ВП НОМЕР_1), адреса: 43016, місто Луцьк, вулиця Червоного Хреста, будинок 8, не є юридичною особою, не має самостійної господарської процесуальної дієздатності, та є відокремленим підрозділом юридичної особи - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" ().

Як встановлено судом, подану до суду позовну заяву № 21-1/346/5245/2023-02 від 20.02.2023 року від імені позивача підписано представником Коломійцевим Денисом, який діє на підставі довіреності від 13.07.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного територіального округу Волинської області Гловацькою А.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 1753, що була видана в порядку передоручення повноважень начальника філії - Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" Паскевича Андрія Івановича, який діяв на підставі довіреності, посвідченої 19.06.2020 року в місті Київ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим № 682 та Положення про філію - Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк".

В свою чергу суд звертає увагу, що в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які документи (наказ, протокол, довіреність тощо), якими надано повноваження Паскевичу А.І. діяти від імені позивача - АТ "Ощадбанк", та уповноважувати інших осіб підписувати позовні заяви від імені позивача, зокрема, не надано належним чином засвідченої копії посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. довіреності за реєстровим № 682.

Також в матеріалах позовної заяви відсутні будь - які докази (положення, наказ, протокол, довіреність тощо), якими повноваження діяти від імені юридичної особи - АТ "Ощадбанк" надано Відокремленому підрозділу - Волинському обласному управлінню АТ "Ощадбанк".

Окрім цього суд зазначає, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, згідно п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відповідно до п. 5 ч. 3 - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; відповідно до п. 8 ч. 3 - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України додані позивачем не наведено розрахунку основного боргу, оскільки позивачем зазначено тільки загальний розмір заборгованості та дату, на яку вона обліковується в сумі 23 266,84 грн.

Окрім цього зазначаючи в позовній заяві про нездійснення щомісячної оплати послуг банку на суму 23 266,84 грн. та здійснюючи нарахування пені в сумі 2930,91 грн., позивачем здійснено нарахування на всю суму основного боргу, без зазначення окремих періодів виникнення заборгованості, та не надано суду розрахунку пені по кожному періоду окремо, позаяк граничний строк виконання зобов`язань та початок прострочення в кожному випадку настає окремо, що позбавляє суд можливості здійснити перевірку розрахунку позовних вимог з метою встановлення його арифметичної вірності, а також відповідності приписам чинного законодавства та обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" без руху.

2. Встановити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень філії Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (Код ЄДРПОУ ВП:НОМЕР_1) на здійснення представництва інтересів юридичної особи - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" () в господарському суді (Положення про філію, довіреність, наказ) та можливості набуття процесуального статусу позивача;

- подання до суду детального обґрунтованого розрахунку позовних вимог (в частині пені), зазначивши: підставу нарахування; термін, коли мала бути здійснена оплата; дату здійснення фактичної оплати та платіжний документ (в разі наявності); прострочену суму, на підставі якої здійснюється нарахування; кількість днів прострочення із зазначенням конкретних періодів "з"-"до"; розмір заборгованості за пенею; кінцеві суми боргу, викладені в єдиній таблиці, окремо по кожному періоду;

- подання до суду обґрунтованого розрахунку основного боргу в сумі 23 266,84 грн.

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон