ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Справа № 915/383/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 40081200)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти невідома; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про: стягнення 141 920,00 грн,

Суть спору:

10.03.2023 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № НЮ-14/239 від 07.03.2023 (з додатками), в якій просить суд:

1. Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Шалару Олексія Ілліча на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» 141920,0 грн. неустойки за період з 15.04.2022 по 15.02.2023.

3. Звільнити об`єкти регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від рекламних конструкцій фізичної особи підприємця Шалару Олексія Ілліча, які розмішувались згідно договору №ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018, шляхом демонтажу конструкцій, що розташовані за адресами:

- м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва (земляне полотно Пересипського мосту).

- м. Одеса, вул. От. Головатого (ст. Одеса-Пересип).

-м. Одеса, вул. Середньофонтанська на розі вул. Семінарської (тупикова призма), ст.Одеса-Головна.

4. Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору про надання рекламних послуг ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018 з додатковими угодами до нього; актів перевірки рекламних засобів (2 шт.); актів наданих послуг (2 шт.); бухгалтерських довідок (2 шт.); рахунків (9 шт.); застосування норм статей 207, 530, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України, статей 173, 175, 193 Господарського кодексу України; та мотивовані, зокрема тим, що відповідно до укладеного договору та укладених додаткових угод до нього позивачем надавалися послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах залізничного транспорту філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця» трьох рекламних конструкцій типу «Білборд» за адресами: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва (земляне полотно Пересипського мосту); м. Одеса, вул. От. Головатого (ст. Одеса-Пересип); м. Одеса, вул. Середньофонтанська на розі вул. Семінарської (тупикова призма), ст. Одеса-Головна. Після закінчення строку дії Договору з 30.06.2021 по 31.03.2022 сторони фактично продовжували дію договору своїми конклюдентними діями (шляхом надсилання рахунків за надані послуги, оплати таких послуг та підписання актів наданих послуг від 31.07.2021, 31.08.2021 та 30.09.2021). У свою чергу, з 01.04.2022 у відповідача виникло зобов`язання протягом двох тижнів після дати припинення договірних відносин демонтувати рекламні конструкції власними силами відповідно до пп. 2.2.15 п.2.2 Договору. Зобов`язання з демонтажу конструкції, яке Відповідач повинен був виконати до 14.04.2022, відповідач не виконав та з 15.04.2022 таке зобов`язання є простроченим. На даний час рекламні конструкції продовжують розміщуватись на об`єктах позивача, що підтверджується відсутністю відповідних актів, складених сторонами про демонтаж (пп. 2.2.15 п.2.2. Договору) та актами комісійної перевірки рекламних засобів, які розташовані на території та об`єктах регіональної філії «Одеська залізниця» від 04.01.2023 та 17-18.01.2023, проведених представниками позивача.

Крім цього, унаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо демонтажу рекламної конструкції, у відповідача виникло зобов`язання з 15.04.2022 сплачувати позивачу неустойку в розмірі 200% вартості послуг, передбаченої додатковою угодою №8 від 08.04.2021 до Договору за кожний місяць розміщення конструкції відповідно до п. 4.8 Договору.

Ухвалою суду від 15.03.2023 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/383/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивач отримав копію ухвали 22.03.2023, що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 392.

Відповідач отримав копію ухвали 23.03.2023, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 309 та відомостей з офіційного вебсайту Акціонерного товариства «Укрпошта».

27.03.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 23.03.2023 (вх. № 3791/23), за змістом якої товариство зазначає про отримання 22.03.2023 відзиву від відповідача та заперечує проти аргументів, викладених у ньому, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі.

Разом із тим, суд наголошує, що матеріали справи № 915/383/23 не містять відзиву Фізичної особи-підприємця Шалару Олексій Ілліч, оскільки такий документ до суду не надходив.

Так, у даній справі відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, про причини ненадання відзиву суд не повідомив.

Так, як уже було наведено вище, ухвалою суду від 15.03.2023 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву. Як уже було вище наведено, відповідач копію вказаної ухвали отримав 23.03.2023. За такого, встановлений судом строк на подання відзиву, для відповідача тривав до 07.04.2023 включно. Разом із тим, ні протягом встановленого процесуального строку, ні станом на час розгляду справи по суті, відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких заяв чи клопотань з означеного питання суду не надав.

З огляду на вказане, суд не бере до уваги подану позивачем відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 23.03.2023 (вх. № 3791/23).

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 252 ГПК України).

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі начальника та першого заступника начальника виробничого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», як виконавцем, та Фізичною особою-підприємцем Шалару Олексієм Іллічем, як замовником, був укладений Договір про надання рекламних послуг (реєстр. № ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018) (далі Договір), відповідно до предмету якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах Філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» спеціальних рекламних конструкції замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв (надалі послуги), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити ці послуги (п. 1.1).

За умовами наведеного Договору:

- виконавець зобов`язується, зокрема: надати замовнику послуги на території та об`єктах філії «Одеська залізниця» відповідно до умов, викладених в цьому Договорі та додатках до нього (п. .1.1);

- замовник зобов`язується, зокрема: оплатити послуги виконавця у відповідності до розділу 3 цього Договору (п. 2.2.11); щомісяця приймати виконані послуги шляхом підписання Акту наданих послуг (п. 2.2.12); протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної кампанії або припинення Договору або відповідної додаткової угоди демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників виконавця згідно з проектною документацією, дотриманням норм техніки безпеки, електробезпеки, пожежної безпеки та санітарних норм за наявності відповідної ліцензії або залучати для демонтажу на підставі договору особу, яка має таку ліцензію. Демонтаж рекламної конструкції посвідчується відповідним актом, складеним сторонами (п. 2.2.15);

- вартість послуг виконавця та порядок оплати визначається відповідно до додаткових угод, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.1);

- оплата послуг проводиться Замовником щомісячно на умовах 100% передплати шляхом перерахування коштів виконавцю протягом трьох банківських днів до початку місяця, за який здійснюється оплата (п. 3.3);

- за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (п. 4.1);

- у випадку невиконання замовником свого обов`язку, передбаченого пунктом 2.2.15 цього Договору щодо демонтажу рекламної конструкції замовник зобов`язаний сплатити виконавцю неустойку у розмірі 200% вартості послуг, передбаченою додатковою угодою на розміщення цієї конструкції, за кожний місяць розміщення конструкції понад період проведення рекламної кампанії або з моменту припинення дії додаткової угоди (п. 4.8);

- сторони дійшли змови що умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли між ними з 01.04.2018 і діють до 30.06.2021 (п. 6.1, в редакції додаткової угоди № 8 від 08.04.2021);

- Договір може бути пролонгований за погодженням сторін, шляхом укладання додаткової угоди (п. 6.2).

У подальшому, сторони укладали додаткові угоди до вищенаведеного договору (№ 1 від 01.04.2018, № 2 від 27.06.2018, № 3 від 01.11.2018, № 4 від 01.03.2019, № 5 від 10.05.2019, № 6 від 10.09.2019, № 7 від 25.11.2020, № 8 від 08.04.2021), якими, зокрема, погоджували умови проведення рекламних кампаній, в тому числі, період проведення рекламних компаній, адресну програму (перелік рекламних місць та адрес для розміщення реклами), а також продовжували строк дії договору та уточнювали реквізити учасників.

Зазначений Договір з додатковими угодами до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договором, а також немайнова вимога щодо зобов`язання відповідача звільнити об`єкти позивача від рекламних конструкцій шляхом демонтажу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір про надання рекламних послуг від 01.04.2018 (реєстр. № ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018) з додатковими угодами до нього;

- акти перевірки рекламних засобів (2 шт.);

- акти наданих послуг (2 шт.);

- бухгалтерські довідки (2 шт.);

- рахунки (9 шт.).

Відповідач, як уже було наведено вище, ні відзиву, ні будь-яких доказів на підтвердження власної правової позиції щодо суті спірних правовідносин суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про послуги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, положення ст. 901-907 ЦК України підлягають застосуванню до відносин, предметом яких є послуги, як вони визначаються в ч. 1 ст. 901 ЦК України: споживання в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, при умові надання послуги особисто виконавцем, якщо інше не визначено договором.

За даними позивача, не спростованими і не запереченими відповідачем, на виконання умов укладеного між сторонами Договору та додаткових угод до нього, Акціонерним товариством «Українська залізниця» надавалися послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах залізничного транспорту Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» трьох рекламних конструкцій типу «Білборд» за адресами:

- м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва (земляне полотно Пересипського мосту).

- м. Одеса, вул. От. Головатого (ст. Одеса-Пересип).

-м. Одеса, вул. Середньофонтанська на розі вул. Семінарської (тупикова призма), ст. Одеса-Головна.

Відповідно до умов п. 6.1 Договору, в редакції додаткової угоди № 8 від 08.04.2021, сторони дійшли змови що умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли між ними з 01.04.2018 і діють до 30.06.2021.

Водночас, позивач зазначає, що після закінчення строку дії Договору з 30.06.2021 по 31.03.2022 сторони фактично продовжували дію договору своїми конклюдентними діями (продовженням надання рекламних послуг та їх оплатою) та обміном листами: позивачем надавались відповідачу рахунки (№1650/899 від 10.06.2021, №1750/899 від 15.07.2021, №1822/899 від 09.08.2021, №1924/899 від 20.09.2021, №2015/899 від 20.10.2021, №2189/899 від 13.12.2021, №2292/899 від 17.01.2022, №2387/899 від 18.02.2022), у яких позивач визначав розмір щомісячної вартості послуг по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» спеціальної рекламної конструкції Фізичної особи-підприємця Шалару Олексій Ілліч з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв, які відповідач погодив та оплатив. Крім цього, позивач та відповідач склали акти наданих послуг від 31.07.2021, 31.08.2021 та 30.09.2021.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, позивач зазначає, що у період з липня 2021 року по березень 2022 року позивач та відповідач щомісячно продовжували дію договору №ОД/ДН-1-18-20ІД-НЮ про надання рекламних послуг шляхом надсилання рахунків за надані послуги, оплати таких послуг (що вбачається з наданих позивачем бухгалтерських довідок) та підписання актів наданих послуг від 31.07.2021, 31.08.2021 та 30.09.2021.

При цьому, з 01.04.2022 у Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча виникло зобов`язання протягом двох тижнів після дати припинення договірних відносин демонтувати рекламні конструкції власними силами відповідно до пп. 2.2.15 п. 2.2 Договору.

Зобов`язання з демонтажу конструкції, яке відповідач повинен був виконати до 14.04.2022, не було виконане учасником та з 15.04.2022 таке зобов`язання є простроченим.

Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом рекламні конструкції продовжували розміщуватись на об`єктах позивача, що підтверджується відсутністю відповідних актів, складених сторонами про демонтаж (пп. 2.2.15 п.2.2. Договору) та актами комісійної перевірки рекламних засобів, які розташовані на території та об`єктах Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04.01.2023 та 17-18.01.2023.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, внаслідок невиконання Фізичною особою-підприємцем Шалару Олексієм Іллічем свого обов`язку щодо демонтажу рекламної конструкції, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 200% вартості послуг, передбаченої додатковою угодою №8 від 08.04.2021 до Договору за кожний місяць розміщення конструкції відповідно до п. 4.8 Договору.

Розмір неустойки, розрахованої відповідно до п. 4.8 Договору за період з 15.04.2022 по 15.02.2023 позивачем розраховано в сумі 141 920,00 грн, виходячи із такого:

7096,00 грн з ПДВ (вартість розміщення рекламних конструкцій в місяць відповідно до умов додаткової угоди до договору) * 10 місяців * 200%.

Суд зауважує, що умовами п. 4.8 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання замовником свого обов`язку, передбаченого пунктом 2.2.15 цього Договору щодо демонтажу рекламної конструкції замовник зобов`язаний сплатити виконавцю неустойку у розмірі 200% вартості послуг, передбаченою додатковою угодою на розміщення цієї конструкції, за кожний місяць розміщення конструкції понад період проведення рекламної кампанії або з моменту припинення дії додаткової угоди.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

За такого, на підставі вищевказаних правових норм та умов договору позивач цілком законно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Перевіривши розрахунок неустойки, наведений у позовній заяві, суд встановив, що відповідні нарахування позивачем здійснені правильно, а отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, щодо позовної вимоги про звільнення об`єктів позивача від рекламних конструкцій відповідача, шляхом демонтажу конструкцій, що розташовані за відповідними адресами, суд зазначає таке.

Під час розгляду справи судом була встановлена обставина укладення між сторонами Договору про надання рекламних послуг від 01.04.2018 (реєстр. № ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018), за умовами якого відповідачем було тимчасово розміщено на об`єктах та території позивача рекламні конструкції. За домовленістю сторін обов`язок з монтажу та демонтажу рекламних конструкцій покладений саме на відповідача, при цьому відповідно до умов договору відповідач зобов`язався протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної кампанії або припинення Договору або відповідної додаткової угоди демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників виконавця згідно з проектною документацією, дотриманням норм техніки безпеки, електробезпеки, пожежної безпеки та санітарних норм за наявності відповідної ліцензії або залучати для демонтажу на підставі договору особу, яка має таку ліцензію.

Під час розгляду справи судом з наданих позивачем доказів було встановлено, що строк дії вищенаведеного договору сплив. За такого, внаслідок припинення дії укладеного між сторонами договору після 31.03.2022, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, суд дійшов висновку, що з цього часу відсутні будь-які правові підстави для розміщення на об`єктах та території позивача рекламних конструкцій відповідача. Натомість, відповідач від виконання покладеного на нього договором зобов`язання щодо здійснення демонтажу цих рекламних конструкцій ухиляється та станом на час вирішення даного спору рекламні конструкції Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча фактично продовжують бути встановленими на об`єктах позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами комісійної перевірки рекламних засобів, які розташовані на території та об`єктах Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04.01.2023 та 17-18.01.2023.

Оскільки вищевказані дії відповідача суперечать положенням застосованих судом норм законодавства та договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір за подання позову підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ідентифікаційний код 40081200) неустойку в розмірі 141 920,00 грн.

3. Звільнити об`єкти Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від рекламних конструкцій Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча, які розмішувались згідно Договору про надання рекламних послуг від 01.04.2018 (реєстр. № ОД/ДН-1-18-201д-НЮ від 12.04.2018), шляхом демонтажу конструкцій, що розташовані за адресами:

- м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва (земляне полотно Пересипського мосту).

- м. Одеса, вул. От. Головатого (ст. Одеса-Пересип).

-м. Одеса, вул. Середньофонтанська на розі вул. Семінарської (тупикова призма), ст. Одеса-Головна.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шалару Олексія Ілліча ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ідентифікаційний код 40081200) 5 368,00 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ідентифікаційний код 40081200);

Відповідач: Фізична особа-підприємець Шалару Олексій Ілліч ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано судом 15.05.2023.

Суддя О.Г. Смородінова