УХВАЛА

м. Київ

12.05.2023Справа № 910/7138/23

Суддя Господарського суду міста Києва Н.Плотницька, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповід альністю "Компанія з управління та житлової експлуатації "Новосервіс" (01103, місто Київ, вулиця Драгомирова, Будинок 16, приміщення 270, ідентифікаційний код 33303255) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповід альністю "Гроліяна" (01004, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 3, ідентифікаційний код 41804692) заборгованості за договором про надання послуг з утриманням та управління будинку, прибуткової території, комунальних та додаткових послуг від 18.12.2017 № 125096/2 у розмірі 124 602 грн 02 коп. основного боргу, 2 506 грн 34 коп. відсотків за користування коштами та 15 035 грн 67 коп. інфляційних втрат встановив, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

12.05.2023 суддею Н.Плотницькою, в результаті часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповід альністю "Компанія з управління та житлової експлуатації "Новосервіс", було видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповід альністю "Гроліяна" заборгованості за договором про надання послуг з утриманням та управління будинку, прибуткової території, комунальних та додаткових послуг від 18.12.2017 № 125096/2 у розмірі 124 602 грн 02 коп. та суму судових витрат у розмірі 268 грн 40 коп.

Стосовно вимог про стягнення 2 506 грн 34 коп. відсотків за користування коштами та 15 035 грн 67 коп. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже, відсотки за користування коштами та інфляційні втрати не є заборгованістю за договором, а є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги про сплату відсотків за користування коштами та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення відсотків за користування коштами та інфляційних втрат не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Оскільки вимоги про стягнення 2 506 грн 34 коп. відсотків за користування коштами та 15 035 грн 67 коп. інфляційних втрат коштами не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповід альністю "Компанія з управління та житлової експлуатації "Новосервіс" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 2 506 грн 34 коп. відсотків за користування коштами та 15 035 грн 67 коп. інфляційних втрат.

Суддя Н.Плотницька