ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Справа № 914/845/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Зварич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача Єлисеєв Є.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від відповідача (скаржника) не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд», б/н від 13 березня 2023 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року (підписане 20.02.2023), суддя Матвіїв Р.І.

у справі №914/845/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд», м. Львів

про стягнення 1 200 000 грн.

в с т а н о в и в :

22 квітня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» про стягнення 1 200 000 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі №914/845/22 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 200 000 грн. безпідставно збережених коштів, 18 000 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 80 000 грн. в- в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не доведено, що ним виконано частину робіт за договором підряду, а саме: на суму 1 200 000 грн., відтак, зважаючи на розірвання договору в односторонньому порядку, отримані відповідачем грошові кошти в якості авансу за договором, належать останньому не на правових підставах та підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі №914/845/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що замовник (позивач) вчасно не здійснив авансовий платіж за договором підряду, відтак, у підрядника не виникло обов`язку з початку виконання робіт, однак, незважаючи на вказане, підрядник приступив до виконання робіт та розробив попередні технічні умови. На думку відповідача, в силу положень ч.4 ст.849 ЦК України, замовник зобов`язаний виплатити підряднику плату за виконану частину роботи, відтак, вважає відсутніми підстави для повернення коштів в сумі 1 200 000 грн. замовнику, які на думку скаржника і є оплатою частини виконаних підрядником робіт. Також відповідач не погоджується із присудженою судом сумою витрат позивача на послуги адвоката (80 000 грн.), вважає таку не співмірною з складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а є способом необґрунтованого збагачення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зокрема, зазначає, що відповідачем не були виконані роботи, погоджені сторонами у договорі на виконання проектних робіт, відтак, враховуючи розірвання договору, у відповідача виник обов`язок щодо повернення суми авансового платежу. Натомість вважає безпідставними твердження відповідача про виконання першого етапу робіт, оскільки у додатках до клопотання від 15 вересня 2022 року відсутні попередні технічні умови.

Судові засідання в суді апеляційної інстанції проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon на підставі відповідного клопотання представника позивача та ухвал суду.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Також заявив про понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, докази чого надасть протягом п`яти днів після прийняття постанови.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Слід зазначити, що у попередньому судовому засіданні розгляд справи відкладено саме за клопотанням відповідача, через неможливість прибуття у судове засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст.270 ГПК України).

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» (в тексті договору замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» (в тексті договору виконавець) укладено договір підряду №21/07-1, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 виконавець зобов`язався виконати наступні роботи:

- збір вихідних даних, підготовка технічної та юридичної документації для отримання технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» по приєднанню до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: проспект Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва»;

- отримання на ім`я замовника технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва». Потужність, необхідна для електропостачання об`єкта замовника та категорійність визначається сторонами в додатку 1 до даного договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Перелік, строки виконання робіт, а також їх вартість за взаємною згодою сторін можуть коригуватися в процесі виконання робіт шляхом оформлення сторонами додаткових угод до цього договору (п.1.2 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору загальна вартість робіт по цьому договору становить 3 500 000 грн.

У п.3.2 Договору сторони погодили порядок оплати вартості робіт, а саме: замовник оплачує аванс в розмірі 1 200 000 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору та виставлення виконавцем рахунку-фактури. Замовник сплачує суму в розмірі 1 150 000 грн. протягом 3 банківських днів з моменту погодження замовником попередніх технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва». Замовник сплачує суму в розмірі 1 150 000 грн. протягом 3 банківських днів з моменту отримання на ім`я замовника технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно- Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», та підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п.3.3 Договору результатом належного виконання робіт за цим договором є отримання на ім`я замовника та передача виконавцем замовнику технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», разом з актом приймання-передачі виконаних робіт, підписаним уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно з п.4.1 Договору виконавець, після отримання авансового платежу згідно з п.3.2.1 цього договору. зобов`язується отримати на ім`я замовника попередні технічні умови (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», після чого надати вказані технічні умови замовнику для ознайомлення та погодження.

У п.4.2 Договору сторони погодили, що замовник після отримання попередніх технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», зобов`язується розглянути їх в найкоротший термін та повернути погоджені попередні технічні умови виконавцеві або надати виконавцю письмові зауваження щодо попередніх технічних умов. Виконавець зобов`язується усунути зауваження замовника та повторно надати попередні технічні умови на погодження замовнику. Термін, протягом якого замовник погоджував попередні технічні умови, надані виконавцем, не включається в загальний термін отримання технічних умов, згідно з п.4.4 цього договору.

Виконавець після отримання від замовника письмового погодження попередніх технічних умов зобов`язується отримати на ім`я замовника технічні умови (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва» та передати їх замовнику разом з актом приймання-передачі виконаних робіт (п.4.3 Договору).

Пунктом 4.4 Договору передбачено загальний термін виконання робіт за договором, що становить 30 календарних днів з дати підписання договору обома сторонами.

У матеріалах справи міститься рахунок на оплату №22 від 25 серпня 2021 року на суму 1 200 000 грн. (аванс на роботи по отриманню технічних умов (ТУ) на приєднання до електричних мереж Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва».

Позивачем сплачено відповідачу 1 200 000 грн. згідно з платіжним дорученням №726 від 10 вересня 2021 року, призначення платежу «оплата за підготовку документації для отримання ТУ, згідно дог №21/07-1 від 21.07.2021».

19 листопада 2021 року позивач надіслав відповідачу претензію від 17.11.2021 про розірвання договору підряду через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у визначений договором строк та просив повернути аванс в розмірі 1 200 000 грн. упродовж п`яти банківських днів з дня отримання листа.

Однак, ТзОВ Гарнобуд» вимоги претензії не виконало та кошти замовнику не повернуло.

У квітні 2022 року ТзОВ «Столиця-Зем-Індустрія» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТзОВ «Гарнобуд» 1 200 000 грн. авансу.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В силу ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст.846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

В силу положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч.2 ст.849 ЦК України).

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт розірвання договору підряду з ініціативи замовника.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не довів, що приступив до виконання взятих на себе зобов`язань чи виконання ним частини робіт саме на суму 1 200 000 грн. Судом також з`ясовано, що позивач допустив прострочення виконання свого обов`язку щодо своєчасної сплати авансу, визначеного пунктом 3.2.1 Договору (аванс перераховано підряднику лише 10 вересня 2021 року, тобто уже за межами строку виконання усіх робіт, що погоджений сторонами у п.4.4 Договору). Зважаючи на умову договору, що виконавець приступає до виконання першого етапу робіт після отримання авансового платежу, місцевий суд правомірно не погодився із твердженням позивача у повідомленні про розірвання договору щодо спливу строку виконання підрядником зобов`язання ще 21 серпня 2021 року.

Поряд з тим, судом правильно встановлено обставину невиконання відповідачем будь-якого етапу робіт після отримання грошових коштів від позивача.

Так, відповідач стверджує, що спірна сума є оплатою за виконані ним роботи (перший етап), що підтверджує скріншотом з електронної переписки між сторонами. Відповідач зазначав, що ним подано до АТ «Укрзалізниця» заявку на отримання технічних умов, проте, остання по сьогоднішній день не надала такі умови ні позивачу, ні відповідачу. При цьому, як встановлено судом відповідач не подав жодних доказів листування із АТ «Укрзалізниця».

Матеріали справи не містять будь-яких актів про виконання підрядником частини робіт чи в іншій формі зафіксований певний етап виконаних робіт. Відповідачем також не подано заявки, адресованої АТ «Укрзалізниця», та довіреності від позивача, на підставі якої відповідач діяв, у період після укладення договору 21.07.2021. Відсутні будь-які докази листування між сторонами стосовно порушення строків виконання робіт з незалежних від відповідача причин.

За відсутності відповідних доказів, колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника, що спірна сума 1 200 000 грн. не була авансом, а сплачена замовником саме за виконані підрядником роботи (перший етап). Поряд з тим, умови договору (щодо сплати замовником авансу в сумі 1 200 000 грн.) та наявні у матеріалах справи докази (рахунок підрядника на оплату авансу) свідчать про протилежне.

Щодо поданих відповідачем скріншотів електронної переписки між сторонами у справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відхилення таких доказів, враховуючи відсутність їх оригіналів та за обставин заперечення їх існування позивачем, відсутності доказів належності позивачу адреси електронної пошти, з якої відповідач отримував листи.

Поряд з тим, судом враховано, що відповідно до п.11.1 договору підряду усі повідомлення, запити, вимоги або будь-яка інша кореспонденція за цим договором виконуються в письмовій формі українською мовою та доставляються кур`єром або поштовим відправленням та для зручності можуть дублюватися електронним (факсимільним) зв`язком відповідній стороні. Разом з цим, електронні адреси для листування сторонами не узгоджені.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, враховуючи обставини справи, зважаючи на сукупність доказів, що містяться у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш імовірним є факт невиконання відповідачем робіт, замовлених позивачем і оплачених 10 вересня 2021 року. Поряд з тим, сторонами не визначено та не погоджено вартість окремого виду робіт, відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сплачені позивачем 1 200 000 грн. є оплатою частини виконаних відповідачем робіт, а не сплатою авансу у відповідності до п.3.2.1 Договору.

При цьому, відповідачем не заперечується факт розірвання договору в односторонньому порядку, одночасно, відсутні докази висловлення відповідачем заперечень чи незгоди щодо вимог позивача у повідомленні від 17 листопада 2021 року про повернення авансу в сумі 1 200 000 грн.

Згідно з ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 та від 16 вересня 2022 року у справі №913/703/20).

У справі, що розглядається, предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення авансового платежу за договором підряду, у зв`язку з односторонньою відмовою від виконання договору. Підставами позову є неналежне (порушення договірних строків виконання робіт) виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а правовою складовою підстав позову є посилання позивача на положення частини 2 та частини 4 статті 849, статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що положення частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України не визначають умов повернення виконаного замовником по договору підряду, відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини 4 вказаної статті, є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2019 у справі №910/21154/17, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16).

Як встановлено судом вище, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним виконано частину робіт саме на суму 1 200 000 грн., відтак, отримані відповідачем кошти в якості авансу, підлягають поверненню замовнику, оскільки такі кошти після припинення зобов`язань внаслідок одностороннього розірвання договору, зберігаються у відповідача без достатніх правових підстав.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 200 000 грн.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову є безпідставними.

Поряд з тим, в апеляційній скарзі апелянт також не погоджувався з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 80 000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи таку суму не співмірною з складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Так, позивач просив стягнути з відповідача 150 000 грн. у відшкодування витрат на послуги професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно з ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу положень ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст.129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).

Представництво інтересів позивача у суді першої інстанції здійснювали адвокати: Єлисеєв Євген Вікторович, який діяв на підставі ордера, виданого АО «АКТІС» 20.06.2022, та Агарков Богдан Миколайович, який діяв на підставі ордера, виданого АО «АКТІС» 09.02.2022.

01 вересня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «АКТІС» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» укладено договір про надання правової допомоги №88/02/21, а 09 лютого 2022 року додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони домовились про надання правової допомоги під час розгляду справи в Господарському суді Львівської області щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» авансу в розмірі 1 200 000,00 грн за договором підряду №21/07-1 від 21 липня 2021 року. Сторони погодили, що відповідно до п.4.1 основного договору вартість правової (юридичної) допомоги, що надається клієнту в межах даної додаткової угоди, є фіксованою та складає 150 000,00 грн. без ПДВ.

03 лютого 2023 року сторонами підписано акт №1 про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги №88/02/21 від 01.09.2021, відповідно до якого клієнту надано наступну правову допомогу:

1. ознайомлення з наявними у клієнта матеріалами; консультація; формування правової позиції; підбір судової практики - 3 год,

2. складання та подання позовної заяви - 5 год,

3. складання та подання заяви від 04.07.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

4. участь у судовому засіданні 06.07.2022 в режимі відеоконференції - 0,5 год,

5. участь у судовому засіданні 20.07.2022 в режимі відеоконференції - 0,25 год,

6. складання та подання пояснень щодо терміну виконання робіт, який передбачений у пункті 4.4 договору підряду (на вимогу суду) - 1,5,

7. участь у судовому засіданні 02.08.2022 з прибуттям до суду - 11 год,

8. складання та подання заяви від 24.08.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

9. участь у судовому засіданні 25.08.2022 в режимі відеоконференції - 1,3 год,

10. участь у судовому засіданні 30.08.2022 в режимі відеоконференції - 1,3 год,

11. складання та подання заперечень від 12.09.2022 щодо долучення доказів, які подані відповідачем - 1,5 год,

12. участь у судовому засіданні 13.09.2022 з прибуттям до суду - 11 год,

13. складання та подання заперечень щодо долучення доказів, які подані відповідачем - 1,5 год,

14. складання та подання заяви про відвід судді - 1,5 год,

15. складання та подання пояснень від 05.10.2022 щодо поданих нових відповідачем доказів, які прийняті судом (на вимогу суду) - 1,5 год,

16. складання та подання заяви від 18.10.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

17. 19.10.2022 засідання не відбулось з технічних причин (повітряна тривога) - 0 год,

18. складання та подання заяви від 01.11.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

19. 02.11.2022 засідання не відбулось з технічних причин (відсутність електроенергії у представника позивача) - 0 год,

20. участь у судовому засіданні 10.11.2022 в режимі відеоконференції - 0,3 год,

21. участь у судовому засіданні 16.11.2022 в режимі відеоконференції - 0,5 год,

22. складання та подання заяви від 30.11.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

23. 16.11.2022, 30.11.2022 засідання не відбулись з технічних причин - 0 год,

24. участь у судовому засіданні 15.12.2022 в режимі відеоконференції - 1 год,

25. 29.12.2022, 25.01.2023 засідання не відбулись з технічних причин - 0 год,

26. участь у судовому засіданні 31.01.2023 в режимі відеоконференції - 0,25 год,

27. участь у судовому засіданні 06.02.2023 в режимі відеоконференції - 1 год,

28. підготовка до судових засідань по справі - 1 год, всього 45,9 год, вартістю 150 000,00 грн.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, в тому числі є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, §268).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Поряд з цим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Судом встановлено, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача 1 200 000 грн., що були сплачені позивачем в якості авансу за договором підряду. На думку колегії суддів вказана справа не є складною, матеріали останньої не є об`ємними, а сукупність доказів не є значною. З акту №1 від 03 лютого 2023 року про надання правової допомоги вбачається надання адвокатом послуг у вигляді складення та подання до суду численних клопотань про участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що не були обов`язковими, поряд з тим, судом проаналізовано об`єм наданих адвокатом послуг та неминучість таких.

З врахуванням викладеного, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, враховуючи, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу ТзОВ «Столиця-Зем-Індустрія» не відповідає принципам розумності, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин. Розмір таких витрат є значно завищеним, відтак, суд дійшов висновку, що розумним та співмірним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є сума 30 000 грн.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції в частині присудженої до стягнення суми витрат позивача на професійну правову допомогу, обмеживши такі витрати до 30 000 грн. В решті (по суті спору) рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 236, 270, 275, 277 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» задоволити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі №914/845/22 змінити в частині розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Пункт 2 рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі №914/845/22 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 43468614, 79058, Україна, Львівська область, місто Львів, проспект В`ячеслава Чорновола будинок 59) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» (ідентифікаційний код юридичної особи 34730224, 01133, місто Київ, вул. Мечникова, будинок 8, кімната 22) 1 200 000 грн безпідставно збережених коштів і 18 000,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 30 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.».

В решті рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі №914/845/22 залишити без змін.

Матеріали справи №914/845/22 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 22 травня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Зварич О.В.