ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
18.05.2023 Справа № 905/537/23
Суддя Господарського суду Донецької області Устимова А.М., розглянувши в порядку наказного провадження заяву №146-101 від 05.05.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41427817) про видачу судового наказу про стягнення з Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 25707002) грошової заборгованості за договором №0931/2022 про постачання електричної енергії споживачу від 18.01.2022 в сумі 4816,78грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою №146-101 від 05.05.2023 про видачу судового наказу про стягнення з Донецької обласної прокуратури грошової заборгованості за договором №0931/2022 про постачання електричної енергії споживачу від 18.01.2022 в сумі 4 816,78грн.
Обґрунтовуючи вимоги заявник вказує, що згідно вказаного договору боржнику у період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року поставлено 7 998,00 кВт*год електричної енергії на загальну суму 42 149,45 грн. Заявник надіслав на фактичну адресу місцезнаходження боржника акт приймання-передачі електричної енергії №5036 від 31.12.2022 та рахунок на оплату №5036 від 31.12.2022, акт боржником не підписано та не повернуто, рахунок сплачено частково в сумі 37 332,67грн, на решту суми заявник просить видати судовий наказ.
На підтвердження заявлених вимог заявник надав до суду належним чином засвідчені копії договору про постачання електричної енергії споживачу №0931/2022 від 18.01.2022 з додатками; акту приймання-передачі електричної енергії №5036 від 31.12.2022; рахунку на оплату №5036 від 31.12.2022; опису вкладення у цінний лист; роздруківки трекінгу відправлення; доказу часткової оплати, договору про надання правничої допомоги №13/5 від 20.05.2019; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; довіреності; доказів оплати судового збору.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 для розгляду даної заяви визначена суддя Устимова А.М.
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приписами частини 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги(ч.2 ст.147 ГПК України).
Відповідно до частин 1-3 статті 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п. 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п.5). До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4).
Отже, заявлені у заяві про видачу судового наказу вимоги повинні відповідати презумпції безспірності вимог - при зверненні з заявою суду надаються докази, які підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, з яких суд беззаперечно зможе зробити висновок щодо наявності грошового зобов`язання, строків виникнення такого зобов`язання та розміру заборгованості.
Як встановлено в п.8 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
При цьому, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на наведене, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 Господарського процесуального кодексу України), на суд покладається обв`язок на підставі наданих заявником доказів встановити факт виникнення грошової вимоги та порушення грошового зобов`язання з боку боржника, одночасно суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Дослідивши вимоги, викладені в заяві, в контексті їх безспірності, суд встановив, що за умовами договору №0931/2022 від 18.01.2022 на Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» , як Постачальника, покладений обов`язок постачати Споживачу у 2022 році електричну енергію за ДК 021:2015 - 09310000-5 - «Електрична енергія», а Донецька обласна прокуратура як Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах договору.
Споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки передбачені додатком №2 «Порядок розрахунків».(п.5.11 договору).
Сторонами договору узгоджено: Додаток №1 до нього, де встановлені договірні обсяги закупівлі електричної енергії у місяцях на 2022рік; Додаток №2, де встановлено Порядок розрахунків; Додаток №3, в якому визначено Перелік об`єктів Споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії.
Згідно п.3 Порядку розрахунків вартість спожитої електричної енергії визначається, як добуток обсягу спожитої електричної енергії визначеної оператором системи розподілу на тариф згідно з договором про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу.
В Додатку №3 за всіма об`єктами оператором системи розподілу визначено Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі».
У відповідності з п. 5 Порядку остаточний розрахунок споживача здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка за фактично спожиту електроенергію. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати за поточний розрахунковий період.
В якості доказу на підтвердження факту споживання у грудні 2022 Споживачем електричної енергії заявник посилається на акт приймання-передачі електричної енергії №5036 від 31.12.2022 та рахунок на оплату №5036 від 31.12.2022.
Суд вбачає, що вказаний акт підписаний одноособово Постачальником, ані підпису, ані відтиску печатки з боку Споживача документ не містить.
Акт та рахунок направлені на адресу фактичного місця дислокації боржника, що підтверджується описом вкладення у цінний лист АТ «Укрпошта». Як вбачається з трекінгу відправлення, останнє є врученим. Боржник не повернув заявнику його екземпляр акту, письмових заперечень щодо його підписання не висловив.
Суд вказує, що за умовами договору не передбачено складання акту приймання-передачі електричної енергії на підтвердження факту споживання електричної енергії як первісного документу на підтвердження здійснення господарської операції в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно відсутній узгоджений порядок направлення таких документів для підписання, строк їх повернення, надання мотивованої відмови від підписання. Як наслідок, акт приймання-передачі електричної енергії №5036 від 31.12.2022 не може вважатись погодженим боржником.
Тобто, при здійсненні оплати боржник посилався на інший акт №УГР00004962-П від 19.12.2022, який також складався за грудень 2022 на оплату електричної енергії за договором.
Інформації щодо складання цього акту заява про видачу судового наказу не містить.
Також не додані до заяви будь-які докази, що підтверджують обсяг фактичного споживання боржником електричної енергії у грудні 2022 року, який визначений заявником у кількості 7 998,00 кВт*год. У заяві не визначено на підставі яких даних визначався обсяг спожитої електричної енергії. Відсутня довідка оператору системи розподілу - Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо відповідного обсягу (п.3 Порядку розрахунків) або інформація, що обсяг визначався за даними комерційного обліку за відповідними точками.
Наявний тільки Додаток №2 до договору, в якому узгоджено очікуваний обсяг закупівлі електричної енергії, у тому числі й за грудень 2022.
Заявник вказує, що боржником за платіжним дорученням №1837 від 19.12.2022 здійснена часткова оплата рахунку №5036 від 31.12.2022, тоді як дата проведення оплати передує даті виставлення вказаного рахунку, відповідно оплата здійснена на підставі іншого рахунку або за його відсутності самостійно боржником, оскільки посилання на конкретний рахунок не вказано.
Суд вбачає, що при виставленні рахунку №5036 заявником не враховано суму проведеної в поточному розрахунковому періоді оплати за вказаним платіжним дорученням, як то передбачає п. 5 Порядку розрахунків.
Отже, надані заявником докази не можуть свідчити про безспірність заявлених заявником вимог про стягнення заборгованості за договором №0931/2022 про постачання електричної енергії споживачу від 18.01.2022 в сумі 4 816,78грн за грудень 2022.
Згідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, оскільки із заяви та доданих документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у заявника, з якою останній звернувся до суду.
Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що відповідно до ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 147, 148, 150,152, 153, 154, 175,234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41427817) у видачі судового наказу про стягнення з Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 25707002) грошової заборгованості за договором №0931/2022 про постачання електричної енергії споживачу від 18.01.2022 в сумі 4 816,78грн.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана суддею 18.05.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua).

Суддя А.М. Устимова