УХВАЛА

м. Київ

22.05.2023Справа № 910/7692/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. , розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІВАЦ» (03190, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 74, а/с №41)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс (прим) 1004)

про зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІВАЦ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою із вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», в якій просить суд:

- визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» по встановленню тарифів і структури тарифів на послуги утримання (управління) будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-офісно- торговельно - розважального комплексу по вул. Саперне поле 14/55 у місті Києві ;

- визнати односторонніми правочинами Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» наступні накази: Наказ №10/1 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 21.02.2019; Наказ № 13/2 «Про нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території» від 01.04.2019, Наказ №1 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 15.01.2020; Наказ №2 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 05.01.2021; Наказ №3 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 14.01.2022; Наказ №4 від 29.01.2021 «Про нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території»;

- застосувати наслідки недійсності правочинів складених у формі наказів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, без перевірки їх економічної обґрунтованості, та за відсутності визначеної чинним законодавством документації та згоди всіх співвласників житлового будинку, тобто без дотримання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", чим, за твердженнями позивача порушено його права та інтереси, як споживача житлово- комунальних послуг, передбачених ст. 4, 10, 18, ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що позовна заява повинна містити 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВАЦ», окрім іншого, заявлено немайнові вимоги, а саме - визнати односторонніми правочинами Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» наступні накази: Наказ №10/1 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 21.02.2019; Наказ № 13/2 «Про нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території» від 01.04.2019, Наказ №1 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 15.01.2020; Наказ №2 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 05.01.2021; Наказ №3 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 14.01.2022; Наказ №4 від 29.01.2021 «Про нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території».

Крім того, позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності правочинів складених у формі наказів, проте фактично не сформовано чіткої вимоги стосовно реституції, як і не заявлено вимог про визнання наказів недійсними.

У зв`язку з цим позивачу необхідно уточнити зміст вищезазначених позовних вимог шляхом однозначного формулювання способу захисту, який передбачений законом чи договором.

Згідно абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що у позовній заяві містяться вимоги про визнання наказів №10/1 від 21.02.2019, №13/2 від 01.04.2019, №1 від 15.01.2020, №2 від 05.01.2021, №3 від 14.01.2022, №4 від 29.01.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» односторонніми правочинами, позивачу слід доплатити судовий збір за кожен із наказів, як за окрему немайнову вимогу.

Також суд звертає увагу позивача, що після уточнення позовних вимог йому слід звернути увагу на положення статті 164 Господарського процесуального кодексу України, де визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684 грн 00 коп.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до статті 174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Проте, враховуючи, що позовні вимоги не сформовано позивачем належним чином, у суду відсутня можливість встановити суму судового збору, що підлягає сплаті за вищезазначені вимоги.

Разом з тим, уточнивши позовні вимоги позивач не позбавлений можливості самостійно вирахувати суму судового збору, яку необхідно доплатити, із урахуванням уточнень та застосуванням вищеозначених норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір».

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІВАЦ» залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 5 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: приведення позовної заяви у відповідність до вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Спичак