ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа№ 910/18948/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022, повний текст складено 04.10.2022

у справі № 910/18948/21(суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС"

про стягнення 25 391,11 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення страхового відшкодування в сумі 25 391,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС", внаслідок виплати на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту Програма "Класік" №92515а0кп від 16.07.2020 року страхувальнику страхове відшкодування в розмірі збитків, завданих застрахованому майну внаслідок страхового випадку (ДТП), набуто згідно статей 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України право вимоги до відповідача у справі як до особи, відповідальної за завдану шкоду, позаяк ДТП сталось під час виконання винною особою трудових обов`язків та перебування у трудових відносинах з відповідачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/18948/21 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. 993 ЦК України, ст. 9, 27 Закону України «Про страхування» та встановлення обставин завдання шкоди винною особою, працівником відповідача під час здійснення ним трудових обов`язків, дійшов висновку, що до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, перейшло право вимоги до відповідача - КП «КИЇВПАСТРАНС» як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду.

Однак, з огляду на встановлення факту страхування цивільно правової-відповідальності за шкоду завдану транспортним засобом Богдан А09202, державний номер НОМЕР_1 , згідно Договору (полісу) ЕР №202072051 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та відсутності доказів звернення позивача до страховика ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про сплату страхового відшкодування, суд першої інстанції відмовив в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 25 391,11 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/18948/21 скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при невірному встановлені обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт стверджує, що:

- наявний у справі витяг з полісу ЕР №202072051 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не може бути підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки застраховане за цим полісом авто не було учасником ДТП, а отже такий доказ не має жодного відношення до даної справи;

- у відповідності до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та постанови Правління НБУ №108 від 30.05.2022 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб - тролейбус не підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18948/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/18948/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, Північним апеляційним господарським судом ухвалою від 15.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/18948/21. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 30.01.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 30.01.2023.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2023, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/18948/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/18948/21 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні судом не встановлено, дана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

При цьому, докази належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді апеляційної інстанції залучено до матеріалів справи. Також представник відповідача на підставі його клопотання 13.01.2023 ознайомився з матеріалами справи в Північному апеляційному господарському суді.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" (страховик за договором, позивач у справі) та гр. ОСОБА_2 (страхувальник за договором) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту Програма «Класік» № 92515а0кп (далі - Договір страхування), предметом якого відповідно до пункту 4 є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього.

Відповідно до пункту 5 Договору страхування застраховано транспортний засіб марки Nissan Sentra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску (далі - застрахований транспортний засіб).

Страхова сума становить 335 000,00 грн, франшиза за збитки у випадку пошкодження транспортного засобу внаслідок подій за ризиком ДТП - 1 % від страхової суми (пункти 9.2, 10.3, 11 Договору страхування).

Строк дії Договору страхування сторонами погоджено з 20.07.2020 року по 19.07.2021 року (пункт 17.1 Договору страхування).

Згідно відповіді від НПУ № 604923 та постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року у справі №755/7166/21, копії яких наявні в матеріалах справи, 15 квітня 2021 року о 08 годині 30 хвилин гр. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Богдан Т901.10», державний номер НОМЕР_3 , у м. Києві по проспекту Соборності, 28, не був уважним, своїми діями спричинив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, а також не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Nissan Sentra, державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

15.04.2021 ОСОБА_2 звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, копія якої наявна в матеріалах справи.

ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" на підставі заяви страхувальника та страхового акта №ARX2768518 від 30.04.2021, акта огляду транспортного засобу 20.04.2021, рахунку-фактури СТО №х28946 від 29.04.2021 та розрахунку страхового відшкодування, здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 25 391,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 776400 від 05.05.2021.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року у справі №755/7166/21 гр. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки станом на дату вчинення ДТП 15.04.2021 цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу «Богдан Т901.10», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , якого визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" звернувся до суду з даним позовом про стягнення вищенаведеної суми страхового відшкодування з КП "КИЇВПАСТРАНС", як особи працівником якого було завдано шкоди застрахованому авто.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 979 ЦК України, яка кореспондує з положеннями ст. 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, у тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України "Про страхування").

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 статті 988 ЦК України передбачено, що, зокрема, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17, а також постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17, від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 р. у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18).

Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 р. у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 зазначила, що "у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначати, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia". Відтак, посилання позивача в позовній заяві на приписи ст. 1191 ЦК України та його твердження про виникнення у нього права регресного позову до відповідача, не є визначальним при вирішенні спору. Колегія самостійно здійснює правову кваліфікацію спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Таким чином, у спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Доведення відсутності вини покладається на відповідача у такому спорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". Так, виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені й у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц та від 05.05.2018 у справі №910/14685/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; шкоди та її розміру; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Як вже зазначалось, Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року у справі №755/7166/21 водія транспортного засобу «Богдан Т901.10», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 15 квітня 2021 року, та притягнуто його до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вказаним судовим рішенням, серед іншого, встановлено, що гр. ОСОБА_3 є водієм КП "КИЇВПАСТРАНС". Факт виконання ним трудових обов`язків під час здійснення зіткнення з іншим учасником ДТП підтверджується наданими ОСОБА_3 в засіданні Дніпровського районного суду м. Києва поясненнями, зокрема, тим, що він не зміг здійснити екстрене гальмування бо в транспортному засобі знаходились пасажири.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази завдання шкоди потерпілій особі, якій позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» як страховика в межах виплаченої ним суми перейшло право вимоги до відповідача - КП «КИЇВПАСТРАНС» як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду.

Визначаючи розмір здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням застрахованого автомобіля згідно договору добровільного страхування, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, правомірно виходив з того, що долучені до матеріалів справи рахунок-фактура №х28946 від 29.04.2021, складений станцією технічного обслуговування, та платіжне доручення № 776400 від 05.05.2021 є належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України для підтвердження вказаних обставин.

Однак, Суд не може погодитися з позицією суду попередньої інстанції про те, що у відповідності до страхового полісу ЕР №202072051 страховиком відповідача на момент настання ДТП 15.04.2021 було Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», виходячи із наступного.

Так, згідно відповіді Національної поліції України № 604923 та постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року у справі №755/7166/21 водій ОСОБА_3 здійснював керування транспортним засобом «Богдан Т901.10». Вказана модель транспортного засобу, згідно загальнодоступної інформації в мережі Інтернет, є тролейбусом.

За змістом полісу ЕР №202072051 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхування відповідальності здійснено при експлуатації транспортного засобу «Богдан А09202», що у відповідності до загальнодоступної інформації в мережі Інтернет віднесено до автобусів з кількістю місць більше 20 чол.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час настання ДТП) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221 (в редакції розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №538 від 09 квітня 2019 року), зокрема, визначено коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме для автобусів з кількістю місць для сидіння до 20 осіб (включно) встановлено коефіцієнт - 2,55; понад 20 осіб - 3. При цьому, щодо транспортних засобів таких як тролейбус, коригуючий коефіцієнт не визначено, а відтак цивільно-правова відповідальність власників цього електротранспорту обов`язковому страхуванню не підлягає.

Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що наявний в матеріалах справи поліс ЕР №202072051 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не поширює свою дію на транспортний засіб «Богдан Т901.10» (тролейбус), керуючи яким водій ОСОБА_3 спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Інших доказів, які б засвідчували факт страхування цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди третім особам у зв`язку із експлуатацією транспортного засобу «Богдан Т901.10» (тролейбус), матеріали справи не містять.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що покладання на відповідача обов`язку щодо виплати страхового відшкодування в сумі 25 391,11 грн суперечить статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на покладення на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» як страховика відповідача цього обов`язок у межах суми страхового відшкодування згідно полісу є таким, що зроблений при невірному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, з врахуванням доведення позивачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України наявності усього складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 25 391,11 грн в розмірі виплаченого позивачем страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням застрахованого автомобіля згідно договору добровільного страхування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України, - скасуванню. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення про задоволення позову, судовий збір, що був сплачений позивачем у зв`язку з розглядом справи в місцевому господарському суді та суді апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/18948/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

3. Стягнути з Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" (04070, місто Київ, вулиця Набережне Шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) 25 391 (двадцять п`ять тисяч триста дев`яносто одну) грн 11 коп. збитків та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" (04070, місто Київ, вулиця Набережне Шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/18948/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова