УХВАЛА

м. Київ

16.05.2023Справа № 920/339/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "СУМИ-АГРО"

до Приватного підприємства "АГРОРОЗСОШІ"

Міністерства юстиції України

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права оренди

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "СУМИ-АГРО" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просить:

1) визнати незаконним та скасувати рішення індексний номер 12316051, 12315982, 12316275 від 29.11.2015, прийняте Реєстраційною службою Великописарівського районного управління юстиції Сумської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :12:005:0059 площею 2,1393 га на підставі Договору оренди землі б/н укладеного між орендарем - Приватним підприємством "АГРОРОЗСОШІ" () та орендодавцями ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

2) припинити за Приватним підприємством "АГРОРОЗСОШІ" () право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :12:005:0059 площею 2,1393 га, яка розташована на території Добрянської сільської ради селищної ради Великописарівського району Сумської області.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/339/22. Справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.08.2022 у справі № 920/339/22 задоволено клопотання представника позивача про заміну другого відповідача на належного. Замінено другого відповідача - Великописарівське районне управління юстиції Сумської області на належного відповідача - Міністерство юстиції України. Передано справу № 920/339/22 за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Сумської області від 10.08.2022 у справі № 920/339/22 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 10.08.2022 у справі № 920/339/22 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 призначено підготовче засідання на 07.03.2023.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 07.02.2023 від відповідача-2 надійшов відзив.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 23.02.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "СУМИ-АГРО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу в підготовчому засіданні неодноразово оголошувалась перерва.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 10.03.2023 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "СУМИ-АГРО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 04.04.2023 від позивача надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без участі представника, яке суд задовольнив.

Відповідачем-1 подано пояснення відносно наявності підстав для закриття провадження у справі.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 15.05.2023 від відповідача-1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника, яку суд задовольнив.

У підготовче засідання 16.05.2023 з`явився представник відповідача-2, заявив клопотання про закриття провадження у справі, виклав свою позицію стосовно наявності підстав для такого закриття.

Клопотання відповідача-2 обґрунтоване тим, що оскільки позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте за наслідком укладення договору оренди власниками земельної ділянки (фізичними особами) та відповідачем-1, то предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб - власників земельної ділянки.

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 6); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункт 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15).

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на землю, реєстрації або обліку прав на землю, яка (права на яку) є предметом спору, сторонами яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства. Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких визначено в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Разом із цим критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що позовні вимоги, спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права оренди земельної ділянки, яке підлягає державній реєстрації, є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно. Отже, такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

З позову вбачається, що відповідачем-1 та ОСОБА_3 (власник земельної ділянки) 04.03.2008 було укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю), за яким в оренду передано земельну ділянку загальною площею 2,1393 га строком на 25 років. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :12:005:0059.

За твердженнями відповідача-1, у зв`язку із смертю власника земельної ділянки її успадкували діти ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В подальшому, 03.11.2015 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як орендодавцями, та Приватним підприємством "Агророзсоші", як орендарем, укладено договори оренди землі, за умовами яких орендодавці передали, а орендар прийняв в строкове платне користування, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер :12:005:0059.

Таким чином, зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що позивач просить скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди Приватним підприємством "Агророзсоші" стосовно земельної ділянки, власником якої є фізичні особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В межах даної справи спір виник із приводу порушення права позивача, як орендаря, внаслідок укладення договору оренди щодо цієї ж земельної ділянки її власниками із іншим орендарем, і пов`язаний із діями фізичних осіб - власників земельної ділянки.

Відтак, такий спір має розглядатися як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Тобто оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між учасниками орендних правовідносин про право цивільне, а саме про право на оренду конкретних земельних ділянок.

Цей спір стосується захисту цивільного права, зокрема випливає із договірних відносин, є приватноправовим і за суб`єктним складом має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб - власників земельних ділянок.

Неоспорювання позивачем дій власників земельних ділянок не може бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав та обов`язків цих фізичних осіб і спір у позивача виник саме із власниками земельних ділянок як орендодавцями.

Таким чином, оскільки позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте за наслідками укладення фізичними особами договору оренди з відповідачем-1, то предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків не тільки відповідача-1, а й фізичних осіб - власників цієї земельної ділянки. Отже, належними сторонами справи у цьому спорі є також власники земельної ділянки, які є стороною договору, укладеного із відповідачем-1.

З огляду на те, що власниками спірної земельної ділянки є фізичні особи, які не мають статусу фізичних осіб-підприємців, даний спір не належить до юрисдикції господарських судів відповідно до пунктів 6, 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною четвертою статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на наведене та враховуючи, що провадження у справі № 920/339/22 закрито, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого за подання позовної заяви судового збору.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини першої статті 231, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 920/339/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю.Кирилюк