ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/467/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянова О.О.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши матеріали справи та заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області, майдан Героїв Небесної Сотні, 4, м. Харків, 61001
до 1. Харківської міської ради, майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області, майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003 3. Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни, АДРЕСА_1
про визнання незаконним та скасування рішення
за участю представників сторін:

прокурора: не з`явився.;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: не з`явився;

відповідача 3 (скаржника - боржника): не з`явився;

Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Харківської міської ради, відповідача 2 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області, відповідача 3 фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про: - визнання незаконним та скасування пункті 21 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 21.02.2018 року № 1008/18; - визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 22.08.2018 року № 5627-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Нагорною Світланою Михайлівною, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 1287 та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 28748602 від 01.11.2018 року; - зобов`язати фізичну особу-підприємця Нагорну Світлану Михайлівну повернути територіальній громаді приміщення підвалу І, ІІ загальною площею 70, 7 кв.м. в житловому будинку літ. А-14, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 165, корпус 1, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Рішенням Господарського суду Харківської області 04.08.2021 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 21 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 21.02.2018 року № 1008/18. Визнано недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 22.08.2018 року № 5627-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Нагорною Світланою Михайлівною, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 1287 та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 28748602 від 01.11.2018 року. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Нагорну Світлану Михайлівну повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ загальною площею 70,7 кв.м. в житловому будинку літ. А-14, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 165, корпус 1, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення. Стягнути з Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області 2 300,67 грн. судового збору. Стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області 2 300,67 грн. судового збору. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на користь прокуратури Харківської області 2 300, 67 грн. судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2020 року у справі № 922/467/20 залишено без змін.

16.04.2021 року Господарським судом Харківської області на виконання рішення суду видано відповідні накази.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року та на рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2020 року у справі № 922/467/20.

12.04.2023 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшла скарга (вх. № 9056) на рішення державного виконавця.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року задоволено скаргу (вх. № 9056 від 12.04.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на рішення державного виконавця. Визнано неправомірною та скасовано постанову Головного державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Аршави Ірини Яківни про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 65808659 від 21.03.2023 року. Зобов`язано Головного державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Аршаву Ірину Яківну скасувати постанову про арешт коштів Фізичної особи - підприємця Нагарної Світлани Михайлівни у ВП № 65808659 від 23.03.2023 року.

08.05.2023 року від Фізичної особи - підприємця Нагарної Світлани Михайлівни через канцелярію суд надійшла (вх. № 11400/23) про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року заяву (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення залишено без руху. Встановлено Фізичній особі-підприємцю Нагорній Світлані Михайлівні строк на усунення недоліків - три дні з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

09.05.2023 року від Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 11617/23).

Ухвалою суду від 10.05.2023 року відмовлено у клопотанні Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни викладеному у 1 пункті прохальної частини заяви про поновлення строку на подання доказів щодо розміру судових витрат, який встановлений абзацом 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Прийнято заяву (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Розгляд заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення призначити на "17" травня 2023 р. Запропоновано учасникам справи у строк по 17.05.2023 року до 10:00 год. надати до суду письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення (із доказами направлення їх іншим учасникам справи (з описом вкладення)).

Ухвалою суду від 17.05.2023 року відкладено розгляд заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення на "22" травня 2023 р. о(б) 14:30 год. Участь учасників справи у судовому визнано не обов`язковою.

Уповноважені представники сторін у призначене судове засідання з розгляду заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення не з`явились.

Як вбачається із матеріалів справи, Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції обізнаний про розгляд заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у суді, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення, з якого вбачається що ухвалу суду від 10.05.2023 року про призначення заяви до розгляду (вих. № 011125/5) було отримано 16.05.2023 року (трек номер поштового відправлення 680).

При цьому, суд приймає до уваги, що ухвалою суду від 17.05.2023 року відкладено розгляд заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення на "22" травня 2023 року. для належного повідомлення Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Враховуючи вищевикладене, Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином повідомлений судом про розгляд заяви (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення судом.

Розглянувши заяву (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного.

В обґрунтування наданої до суду заяви, заявник зазначає, що ухвалою суду від 03.05.2023 року було задоволено скаргу Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на рішення державного виконавця. Проте у вказаній ухвалі суд не вирішував питання про розподіл судових витрат, у зв`язку із чим заявник звернувся із відповідною заявою до суду, про ухвалення додаткового рішення про стягнення із Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.

Частиною 1 статті 344 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 3 статті 169 Господарського процесуального кодексу України, заяви (клопотання) з процесуальних питань подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При цьому, склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Таким чином, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, підлягають розподілу відповідно до вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №918/858/16.

Згідно вимог частин 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, в частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Суд має оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, заявником на виконання вищевказаних вимог 08.05.2023 року через канцелярію суду надано заяву (вх. № 11400) про ухвалення додаткового рішення, у якій останній, просить суд стягнути з Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 24 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, разом із доказами у підтвердження заявленої до стягнення суми, а саме: копія договору про надання правової допомоги № 17/09 від 17.09.2020 року, копія додатку №5 від 03.04.2023 року до договору про надання правової допомоги №17/09 від 17.09.2020 року, копія ордеру серія АХ № 1124126 від 30.01.2023 року, копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 1149 від 27.07.2021 року, копія квитанції про оплату послуг адвоката на суму 24 000,00 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 04.05.2023 року на суму 24 000,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Зазначена позиція знайшла своє відображення в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Судом, здійснено перевірку розрахунків заявника зазначених у акті виконаних робіт (наданих послуг) від 04.05.2023 року та встановлено, що як вбачається із наданих документів, адвокатом були надані наступні послуги, а саме: аналіз судової практики (час 4 години), коефіцієнт складності 1, вартість 8 000,00 грн., підготовка скарги на рішення державного виконавця (час 6 години), коефіцієнт складності 1, вартість 12 000,00 грн., підготовка і направлення клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (час 1 години), коефіцієнт складності 1, вартість 2 000,00 грн., участь у судовому засіданні 1 інстанція (1 засідання) (час 1 години), коефіцієнт складності 1, вартість 2 000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг складає суму у розмірі 24 000,00 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди № 5 від 03.04.2023 року до договору сторони погодили. що адвокат надає клієнту правову допомогу у вигляді оскарження постанови Головного державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави І.Я. про арешт коштів боржника у ВП № 65808659 від 21.03.2023 року у справі № 922/467/20.

Пунктом 2 сторони погодили, що вартість послуг адвоката з надання правової допомоги за договором складає 2 000,00 грн. за одну годину із застосування коефіцієнту складності. Оплата гонорару адвоката проводиться клієнтом за фактом наданих послуг (виконаних робіт), виходячи із орієнтованого розрахунку вартості послуг.

Оплата здійснюється готівкою або перерахуванням на банківський рахунок / картковий рахунок, у порядку, вказаному в пункті 1 даного додатку та у строки, погоджені сторонами (пункт 3 додаткової угоди).

Згідно з пунктом 12 додатку до договору ,за наслідками виконання цього договору (окремих) його етапів сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг).

Таким чином, відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 17.09.2020 року №17/09 та додаткової угоди № 5 від 03.04.2023 року, підставою для проведення розрахунків є акт виконаних робіт (наданих послуг).

Факт надання адвокатських послуг підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) від 04.05.2023 року. Вартість послуг склала 24 000,00грн.

У постанові від 23.01.2020 року у справі № 910/16322/18 Верховний Суд дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З аналізу вищевикладеного слідує, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок іншої сторони, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

При цьому, здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Зазначена позиція знайшла своє відображенні в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При цьому, Верховний суд у постанові від 01.10.2018 року у справі №569/17904/17 зазначив, що у підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

У постановах від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Дослідивши, матеріали справи, опис витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт з урахуванням предмету та підстав скарги на дії державного виконавця, складності справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а також відсутність будь-яких клопотань та заперечень Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, суд вважає, що розмір зазначених заявником витрат на правову допомогу на суму 24 000,00 грн. є обґрунтованим та співмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, за його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши подані Фізичною особоюпідприємцем Нагорною Світланою Михайлівною докази на підтвердження понесених витрат, зважаючи на приписи статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, із урахуванням вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що надані до матеріалів справи: копія договору про надання правової допомоги; копія додатку № 5 до договору про надання правової допомоги; копія акту виконаних робіт від 04.05.2023 року; копія квитанції у сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 року у справі №910/2170/18.

У зв`язку із чим, заява (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 237, 238, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву (вх. № 11400 від 08.05.2023 року) Фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61001, м. Харків, м-н. Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) на користь Фізичної особипідприємця Нагорної Світлани Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням (додатковим) законної сили.

Рішення (додаткове) господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення (додаткове) господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області (майдан Героїв Небесної Сотні, 4, м. Харків, 61001);

відповідач 1: Харківська міська рада (майдан Конституції, б. 7, м. Харків, 61200, );

відповідач 2: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, б. 16, );

відповідач 3 (заявник): Фізична особа-підприємець Нагорна Світлана Михайлівна ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ).

Повне рішення (додаткове) складено 22 травня 2023 року

Суддя О.О. Ємельянова