РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/444/23
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу

за позовом: Комунального підприємства "Діловий центр" Чернігівської обласної ради,

проспект Миру 49-А, м. Чернігів, 14005; e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат-2000",

проспект Перемоги, 1, м. Чернігів, 14000;

предмет спору: про стягнення 359845,26 грн

без виклику (повідомлення) сторін

23.03.2023, надійшов позов Комунального підприємства "Діловий центр" Чернігівської обласної ради (далі - КП "Діловий центр" ЧОР) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат-2000" (далі - ТОВ "Карат-2000") про стягнення 359845,26 грн заборгованості з орендної плати за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з червня 2022 року по серпень 2022 року, на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 22/19 від 18.04.2019 (далі - Договір).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору в частині своєчасної плати за оренду нерухомого майна.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив сторонам процесуальні строки для подачі заяв по суті спору, зокрема відповідачу 15 календарних днів з дня отримання ухвали суду, для подачі відзиву на позов, про що постановив ухвалу від 27.03.2023.

Відповідач не скористався правом на подання мотивованого відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 27.03.2023 направлена за адресою державної реєстрації відповідача згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (витяг наявний в матеріалах справи), а саме: проспект Перемоги, 1, м. Чернігів, 14000, повернута відділенням поштового зв`язку за зворотною адресою, без її вручення адресату, з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".

В силу статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними.

Відповідно до частини 5 статті 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження в справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей в суді про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернутий підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення в справі (близький за змістом висновок викладений в постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19 та від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20).

З наведеного слідує, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в справі № 927/444/23.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Суд також врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі від 27.03.2023.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019, КП "Діловий центр" ЧОР (позивач, орендодавець) та ТОВ "Карат-2000" (відповідач, орендар) уклали договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 22/19 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1.) орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення в будівлі, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (далі - майно), розташовані за адресою: проспекту Миру, 20, у місті Чернігові та перебуває в господарському віданні КП "Діловий центр" ЧОР, а саме: частина комплексу, приміщення, б/н (з літ. «І-1-3» по літ. «І-1-4»; літ. «І-1-11»; літ. «І-1-13»; з літ. «І-1-49» по літ. «І-1-53»; літ. «І-1-55»; з літ. «І-1-61» по літ. «І-1-64»; з літ. «І-1-69» по літ. «І-1-70»), які знаходяться на першому поверсі зазначеної будівлі, загальною площею 365,9 кв.м, що мають окремий вхід. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (п. 1.1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.1.2. Договору вартість майна загальною площею 365,9 кв.м, визначена згідно зі звітом про оцінку майна станом на 06 лютого 2019 року і становить 6604495,00 грн (без ПДВ).

Приміщення передається в оренду з метою розміщення закладу громадського харчування (п. 1.2. Договору).

Комплекс в цілому, частина приміщень якого передаються в оренду, належать територіальним громадам сіл, селищ, міст Чернігівської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10.10.2003 виконкомом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 15.09.2003 за № 201, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.10.2003 за реєстраційним № 2985738, що підтверджено витягом про Реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1709941, виданим 13.10.2003 КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» ЧОР, про що зроблений запис: 81 в книзі: 4.

Право власності на комплекс в цілому, частина приміщень якого передаються в оренду за цим Договором, зареєстровані за територіальними громадами сіл, селищ, міст Чернігівської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2014, номер запису про право власності: 5500771, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради погодило передачу в оренду нерухомого майна, вказаного в п. 1.1.1. Договору (п. 1.5. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №1 до Договору).

На виконання наведених умов, 18.04.2019, сторонами підписаний акт прийому-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, перелік якого наведений в п.1.1. цього Договору.

За умовами пунктів 3.1., 3.2. Договору орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцю та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності орендаря і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, податок на додану вартість.

Розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в редакції, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 за № 34-9/VII (зі змінами) (далі - Методика), з урахуванням результатів вивченого попиту на право оренди майна за наказом по підприємству № 17-в від 22.02.2019 (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору розмір орендної плати становить за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - 39065,59 грн (без ПДВ). Орендна плата за перший (квітень 2019 року) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за квітень 2019 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством (додаток № 2 до Договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.5. Договору).

Сторони в п. 3.6. Договору погодили, що орендну плату орендар зобов`язаний перераховувати щомісячно в 10-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за минулий місяць, згідно виставлених рахунків орендодавцем шляхом перерахування на поточні рахунки орендодавця та обласного бюджету в співвідношенні, встановленому діючою Методикою або за окремим рішенням обласної ради.

Перерахування розміру орендної плати здійснюється орендарем на підставі рахунку та акту наданих послуг, які щомісячно надаються орендодавцем. Орендар повинен підписати та повернути орендодавцеві акт наданих послуг не пізніше трьох днів з моменту його отримання від орендодавця.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно (п. 3.12. Договору).

Сторони погодили в пунктах 10.1., 10.2., що цей Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації іншого речового права - право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і діє по 18.04.2026 включно. Умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку його дії, а в частині зобов`язань орендаря щодо сплати орендної плати - до повного виконання зобов`язань.

Суд установив, що починаючи з 18.04.2019, між сторонами склались правовідносини з оренди нерухомого майна комунальної власності, що врегульовані положеннями §5 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України), §1, §4 глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За висновком суду, на момент ухвалення рішення, Договір оренди № 22/19 від 18.04.2019 є діючим; доказів його дострокового припинення сторони до матеріалів справи не надали, як і доказів повернення відповідачем з орендного користування спірного нерухомого майна.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказав, що в період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з червень 2022 року по серпень 2022 року, відповідач зобов`язання зі сплати орендної плати належним чином не виконує, як наслідок, за ним утворилась заборгованість у розмірі 359845,26 грн.

За п.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено частинами 1, 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Суд установив, що починаючи з 18.04.2019, в оплатному користуванні відповідача знаходилось нерухоме майно, визначене п. 1.1. Договору оренди № 22/19 від 18.04.2019.

За частиною 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Наведене узгоджується зі змістом статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Виходячи зі змісту зазначених норм та умов, погоджених сторонами в Договорі, в орендаря наявний обов`язок сплачувати оренду плату за весь час користування об`єктом оренди.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За рішеннями Чернігівської обласної ради від 12.02.2021 №36-3/VIIІ (третя сесія восьмого скликання) та від 22.09.2022 №45-11/VIIІ (одинадцята сесія восьмого скликання) "Про розподіл орендної плати КП "Діловий центр" ЧОР", для позивача на період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022 встановлений наступний розподіл орендної плати - 100 відсотків орендної плати Підприємству.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу, в період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з червня 2022 року по серпень 2022 року, нарахована орендна плата за користування спірним нерухомим майном у загальному розмірі 415070 грн, зокрема: за жовтень 2021 року в сумі 54250,90 грн; за листопад 2021 року в сумі 54684,90 грн; за грудень 2021 року в сумі 55013,00 грн; за січень 2022 року в сумі 55728,18 грн; за червень 2022 року в сумі 64591,09 грн; за липень 2022 року в сумі 65043,23 грн та за серпень 2022 року в сумі 65758,70 грн.

У вказаному періоді позивачем складені акти надання послуг: №УА-0002292 від 31.10.2021 (за жовтень 2021 року); №УА-0002543 від 30.11.2021 (за листопад 2021 року), №УА-0002789 від 31.12.2021 (за грудень 2021 року), №УА-0000131 від 31.01.2022 (за січень 2022 року); №УА-0000634 від 30.06.2022 (за червень 2022 року); №УА-0000887 від 31.07.2022 (за липень 2022 року) та №УА-0001148 від 31.08.2022 (за серпень 2022 року).

Акти надання послуг, за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року, складені в двосторонньому порядку, за підписом обох сторін та засвідчені печатками юридичних осіб.

Акти надання послуг, за період з червня по серпень 2022 року, позивач, 22.12.2022, направив відповідачу супровідним листом №371-22, проте, останній їх не повернув, мотиви відмови від підпису не обґрунтував.

На підставі вказаних актів позивач виставив до сплати відповідачу наступні рахунки: №УА-0002292 від 31.10.2021 на суму 54250,90 грн (за жовтень 2021 року); №УА-0002543 від 30.11.2021 на суму 54684,90 грн (за листопад 2021 року); рахунок №УА-0002789 від 31.12.2021 на суму 55013 грн (за грудень 2021 року); рахунок №УА-0000131 від 31.01.2022 на суму 55728,18 грн (за січень 2022 року); рахунок №УА-0000634 від 30.06.2022 на суму 64591,09 грн (за червень 2022 року); рахунок №УА-0000887 від 31.07.2022 на суму 65043,23 грн (за липень 2022 року) та рахунок №УА-0001148 від 31.08.2022 на суму 65758,70 грн (за серпень 2022 року).

Рахунки №УА-0002292 від 31.10.2021, №УА-0002543 від 30.11.2021, №УА-0002789 від 31.12.2021, №УА-0000131 від 31.01.2022 отримані відповідачем 19.11.2021, 17.12.2021, 17.01.2022 та 15.02.2022, про що проставлена відмітка щодо їх одержання.

Рахунки №УА-0000634 від 30.06.2022, №УА-0000887 від 31.07.2022, №УА-0001148 від 31.08.2022 направлені відповідачу, 22.12.2022, засобами поштового зв`язку, супровідним листом №371-22 від 22.12.2022, за адресою його державної реєстрації.

Суд установив, що розмір орендної плати в перелічених актах та рахунках розрахований позивачем виходячи з базового місяця оренди (квітня 2019 року), та вірно проіндексований за умовами пунктів 3.4., 3.5. Договору.

Відповідач за послуги з оренди нерухомого майна в спірному періоді в установлений строк у повному обсязі не розрахувався, зокрема, в рахунок жовтня 2021 року позивачем були зараховані часткові оплати на суму 40227,74 грн та в рахунок січня 2022 року - 14997 грн.

Згідно з оборотно-сальдовою відомістю КП «Діловий центр» ЧОР, у спірному періоді за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 359845,26 грн.

Відповідач порушив умови Договору, в установлений строк за послуги з оренди нежитлових приміщень, отримані в період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з червня 2022 по серпень 2022 року, в повному обсязі, не розрахувався, тому суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині стягнення боргу в сумі 359845,26 грн є обґрунтованим, підтверджується наявними матеріалами справи, відтак, підлягає задоволенню.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, договірні зобов`язання не виконав, за послуги з оренди приміщення своєчасно не розрахувався, вимоги позивача не спростував, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 359845,26 грн.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, оскільки заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за рахунок відповідача має бути відшкодований судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в сумі 5397,68 грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Діловий центр" Чернігівської обласної ради (проспект Миру 49-А, м. Чернігів, 14005; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат-2000" (проспект Перемоги, 1, м. Чернігів, 14000; ) про стягнення 359845,26 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат-2000" (проспект Перемоги, 1, м. Чернігів, 14000; ) на користь Комунального підприємства "Діловий центр" Чернігівської обласної ради (проспект Миру 49-А, м. Чернігів, 14005; ) 359845,26 грн боргу та 5397,68 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частина рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко