ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Справа № 918/1078/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Олексюк Г.Є.

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.03.2023 у справі №918/1078/22 (суддя Войтюк В.Р., повний текст рішення складено 15.03.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс"

до Акціонерного товариства "Банк Альянс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко А.В.

2) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О.

про визнання довіреності та іпотечного договору недійсними

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дейвест"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю:

представника ТОВ "Прувіс" - Лук"янчука С.М.,

представника АТ "Банк Альянс" - Башаров В.Є.,

третя особа 1 - не з`явився,

третя особа 2 - не з`явився,

третя особа (за зустрічним позовом) - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.03.2023 у справі №918/1078/22 первісний позов задоволено. Визнано недійсною довіреність від 03 червня 2021 року видану директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" Черновою Яною Геннадіївною посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб С.О. № 4152. в частині надання повноважень Чернявському Олександру Володимировичу укладати договори іпотеки від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс". Визнано недійсним іпотечний договір від 05 листопада 2021 року укладений між Акціонерним товариством "Банк Альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прувіс", який посвідчено Марченком А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу № 746. Стягнуто з Акціонерного товариства "Банк Альянс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" судові витрати у розмірі 4 962 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, зокрема, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" Чернова Яна Геннадіївна не мала повноважень станом на 03 червня 2021 року на видачу довіреності на ім`я Чернявського Олександра Володимировича з правом укладати (підписувати) від імені Товариства будь-які договори, в тому числі договори іпотеки та договори щодо майна, якщо вартість такого майна перевищує 50% вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу.

Спірна довіреність видана не на виконання рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" від 01 листопада 2021 року №02/11/2021, оскільки в тексті довіреності відсутні посилання на вказане рішення та не зазначено конкретних прав, а саме право на укладення іпотечного договору та інших умов передбачених у рішенні учасника товариства.

Отже, зважаючи на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що довіреність від 03 червня 2021 року видана директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" Черновою Яною Геннадіївною в частині надання повноважень на укладення від імені товариства договору іпотеки підлягає визнанню недійсною на підставі п. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, а позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд зазначив, що виключно після прийняття рішення учасника від 01 листопада 2021 року № 02/11/2011 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" мав повноваження на видачу довіреності на підписання іпотечного договору. Однак, вказані дії директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" вчинено не було.

Також судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Прувіс" не вчинило жодних дій щодо наступного схвалення іпотечного договору, зокрема по такому договору не проводились розрахунки, чи інші юридично значущі дії, що можуть вказувати на схвалення іпотечного договору.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що жодним рішенням вищого органу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" не приймалось рішення щодо укладення іпотечного договору з включенням до такого умов щодо позасудового звернення на предмет іпотеки без жодних додаткових погоджень органу, наділеного правами на розпорядження майном Товариства, такий договір укладено в супереч ст.1003, ч. 3 ст. 92 ЦК Україна. Зважаючи на викладені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним іпотечного договору від 05 листопада 2021 року.

Враховуючи встановлені обставини недійсності іпотечного договору, суд зазначив, що зустрічний позов з вимогою про звернення стягнення відповідно до іпотечного договору № 05 листопада 2021 року є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та ухвалите нове, яким у первісному позові відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, зокрема, що судом першої інстанції не досліджено текст довіреності, де зазначено, що для виконання спірної довіреності представник, зокрема, має право «укладати (підписувати) від імені товариства будь-які договори (в тому числі, але не виключно, договори застави рухомого та нерухомого майна, іпотеки, застави, поруки, страхування та інші договори), вносити будь-які зміни до вказаних договорів та укладати (підписувати) будь-які додаткові угоди/договори про внесення змін та/або доповнень до зазначених договорів, укладати (підписувати) угоди/договори про припинення дії/розірвання будь-яких договорів, з правом самостійно визначати умови цих договорів (угод) та вчиняти інші правочини у відповідності зі статутом та чинним законодавством України».

Відповідач зазначає, що навіть маючи довіреність від 03.06.2021 року представник за нею без рішення загальних зборів товариства не міг самостійно вчиняти будь-які правочини щодо майна, де предметом такого правочину є майно, вартість якого перевищує 50% вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу. Також вказує, що довіреність не є разовою та не була видана на якусь окрему дію (в тому числі і виключно па укладання спірного іпотечного договору), вона є загальною і видана представнику на вчинення широкого кола угод та юридичних дій.

В апеляційній скарзі відповідач зауважує, що ні директор ТОВ «ПРУВІС», ні уповноважений нею представник не перевищили свої повноваження при укладанні іпотечного договору, оскільки рішенням учасника товариства від 01.11.2021 року було схвалено видачу директором ТОВ «ПРУВІС» довіреності на підписання іпотечного договору, а також будь-яких інших договорів/документів, пов`язаних з оформленням іпотеки.

Позивачем подано до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, зокрема, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, у зв`язку з чим позивач просить рішення господарського суду Рівненської області від 07.03.2023 року у справі №918/1078/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Банк Альянс» - без задоволення.

Також позивачем 16.05.2023 року подано додаткові письмові пояснення у яких зазначено, що апелянтом у даній справі подано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається здійснення нарахування 7,5% за користування кредитними коштами вже після отримання боржником листа-вимоги про дострокове погашення кредиту до 15.08.2022 року, натомість таке нарахування суперечить правовим висновкам викладеним у постанові від 05.04.2023 Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16.

Треті особи приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу та ТОВ «Дейвест» не скористалися своїм правом на подачу відзиву, в судове засідання не забезпечили явку свого повноважного представника, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

05 листопада 2021 року між Акціонерним товариством "Банк Альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дейвест" укладено договір № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05 листопада 2021 року (далі - кредитний договір) у валюті кредитування долар США та з лімітом кредитування: 2 200 000,00 дол. США (а.с. 145-152, т1).

Пунктом 1.1. кредитного договору сторони погодили, що позичальник за користування кредитними коштами сплачує проценти за процентною ставкою: 7,5 % (сім) річних.

Відповідно до п. 1.2.1. кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту (в тому числі його частини згідно Графіку зменшення ліміту кредитування), що передбачені цим договором, процентна ставка за користування кредитом/кредитними коштами встановлюється в розмірі 11,0% річних і нараховується виключно на прострочену суму кредиту, починаючи з дня виникнення такого порушення та закінчуючи днем погашення простроченої суми кредиту (день погашення простроченої суми кредиту не враховується). Такий розмір процентної ставки є іншим розміром процентів (ст. 625 ЦК України), що встановлений цим договором, в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання по поверненню кредиту та/або його частини (в.т.ч. після настання кінцевого терміну повернення заборгованості відповідно до п. 1.3. договору), який погоджений сторонами. Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього договору та/або зміною процентної ставки за цим договором, що здійснюється кредитором в односторонньому порядку, і, відповідно, не потребує укладення окремого договору про внесення змін до цього договору.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачається, що надання кредиту здійснюється шляхом: перерахування кредитних коштів (кредиту/траншу) на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в межах доступного ліміту кредитування встановленого п. 1.1. цього договору; оплати розрахункових документів позичальника.

Відповідно до п. 3.6. погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, якщо графік не встановлений - відповідно до строків, визначених в п. 1.1 цього договору, позичальник здійснює шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений в п.1.1. цього договору.

Згідно п. 3.8., 3.10 кредитного договору нарахування процентів по договору здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п. 1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту. Проценти нараховуються з моменту видачі кредиту до дати фактичного повернення кредиту за цим договором. Проценти нараховуються з моменту видачі Кредиту до дати фактичного повернення Кредиту за цим Договором. Сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 1-го по 5-те число місяця, наступного за звітним, в день, що є кінцевим терміном повернення заборгованості та/або у день остаточного повернення кредитних коштів, на рахунок зазначений в п. 1.1. цього договору. У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів, вважається простроченою.

Згідно п. 6.2.8. кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов цього договору в частині повернення (в т.ч. дострокового) заборгованості за цим договором, зокрема повернення кредиту (в тому числі частково, згідно з Графіком зменшення ліміту кредитування), сплати процентів, комісій, неустойки (штрафів, пені), а також в інших випадках, прямо передбачених цим договором. Кредитор має право на стягнення такої заборгованості будь-яким не забороненим чинним законодавством способом, в тому числі шляхом договірного списання.

Рішенням учасника ТОВ "Прувіс" № 02/11/2021 від 01 листопада 2021 року задоволено клопотання ТОВ "Дейвест" та надано згоди на укладення товариством договору іпотеки з АТ "Банк Альянс" та передачу в іпотеку останнього нерухомого майна-майнового комплексу (елеватора); надання директору товариства повноваження на укладення, з правом визначення/зміни на власний розсуд всіх умов та підписання від імені від імені товариства - без будь якого додаткового погодження, схвалення та затвердження вказаного вище договору іпотеки, інших пов`язаних з іпотекою договорів, будь-яких додаткових договорів/договорів про внесення змін та доповнень до таких договорів, що можуть бути укладені в майбутньому протягом всього строку дії договору іпотеки, а також будь - яких інших договорів/документів, пов`язаних з оформленням іпотеки (а.с. 62-63, т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" за кредитним договором № 21-233/ЮК, між банком та Товариством з обмеженою відповідністю "Прувіс", в особі Чернявського Олександра Володимировича, який діяв на підставі довіреності від 03 червня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. № 4152, укладено 05 листопада 2021 року іпотечний договір, який посвідчений 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В. та зареєстровано в реєстрі за №746 (далі - договір іпотеки).

Відповідно до п. 2.1. договору іпотеки, предметом іпотеки за іпотечним договором є група об`єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Гощанський район, с. Франівка, вул. Бригадна, 1/1, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2018 року.

Опис об`єкта: корпус для очистки зерна, площею 319,2 кв.м.; лабораторний корпус Н-1, площею 27,7 кв.м.; корпус для фасування та упаковки, площею 93,2 кв.м.; зерносклад (літера по плану А-1), площею 1377,9 кв.м.; піднавіс для збереження зерна (літера по плану Б-1, піднавіс для сіна №1, піднавіс зерноплощадка №2, зерноплощадка №3), загальною площею 604,4 кв.м.; дизельна електростанція (літера по плану В-1) загальною площею 70,7 кв.м.; піднавіс-комора (літера Г-1) загальною площею 672,2 кв.м.; автовагова з прибудованими приміщеннями (літера по плану Д-1) загальною площею 55,7 кв.м.; будівля, контора, Ж-1 загальною площею 113,3 кв.м.

Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :02:001:0018, загальною площею 1,8868 га, яка знаходиться за адресою: Рівненська обл., Гощанський район, с. Франівка, вул. Бригадна, 1/1, що передана іпотекодавцю в оренду на 20 років згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним 16 липня 2019 року між Симонівською сільською радою та іпотекодавцем.

Відповідно до п. 2.2. договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 12 651 858,00 грн. без ПДВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прувіс» звернулось до суду з позовом про визнання недійсною довіреності від 03.06.2021 в частині надання повноважень Чернявському О.В. укладати договори іпотеки від імені ТОВ «Прувіс» та визнання недійсним іпотечного договору від 05.11.2021.

Натомість, АТ «Банк Альянс» звернувся з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Прувіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 05.11.2021 в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Девайс» за договором про відкриття кредитної лінії від 05.11.2021в розмірі 2282726,03 доларів США, з яких : сума заборгованості по кредиту - 22000000 доларів США та сума заборгованості за процентами - 85726,03 доларів США.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі статтями 92, 97 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 244, 246 Цивільного кодексу України передбачено можливість здійснення представництва юридичної особи на підставі довіреності.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За змістом ст. 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Частинами 1, 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно п.7.1 статуту ТОВ «Прівус» органами управління товариства є: 1) загальні збори Учасників; 2) директор.

Згідно п. 7.12.6 статуту ТОВ «Прівус» директор представляє інтереси товариства у відносинах зі всіма юридичними особами та громадянами, розпоряджається майном товариства, крім випадків, віднесених до компетенції загальних зборів учасників, укладає договори, в тому числі трудові, видає доручення, відкриває в банках поточні та інші рахунки, користується правом розпорядження коштами, видає накази і дає вказівки, обов`язкові для всіх робітників товариства.

З аналізу ст. 244, 246 Цивільного кодексу України та пунктів 7.1, 7.12.6 статуту вбачається, що директор ТОВ «Прівус», як одноосібний виконавчий орган, був наділений повноваженнями видавати довіреність третім особам на вчинення юридичних дій від імені товариства.

При цьому, оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що директор ТОВ "Прувіс" не мала повноважень станом на 03.06.2021 року видавати довіреність на ім`я Чернявського О. В. з правом укладати (підписувати) від імені товариства договори іпотеки та договори щодо майна, якщо вартість такого майна перевищує 50% вартості чистих активів товариства, а тому вказана довіреність на підставі ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсною у вказаній частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до положень ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Зі змісту довіреності від 03.06.2021 року №1132 вбачається, що Чернявському Олександру Володимировичу довірено бути представником та вчиняти дії від імені ТОВ «Прувіс» на території України в усіх без винятку державних органах, установах, підприємствах, товариствах, організаціях незалежно від їх організаційно-правової форми, форм власності та підпорядкування, органах прокуратури, органах місцевого самоврядування, судових органах, в банківських установах, в органах нотаріату, органах статистики, органах Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, органах державної реєстрації, органах Державної податкової (фіскальної) служби України, органах Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України, перед державними реєстраторами, перед юридичними і фізичними особами з усіх питань, що пов`язані з діяльністю Товариства.

Для виконання цього доручення представник має право, зокрема, укладати (підписувати) від імені товариства будь-які договори (в тому числі, але не виключно, договори застави рухомого ти нерухомого майна, іпотеки, застави, поруки, страхування та інші договори), вносити будь-які зміни до вказаних договорів та укладати (підписувати) будь-які додаткові угоди про внесення змін та/або доповнень до зазначених договорів, укладати (підписувати) угоди, договори про припинення дії/розірвання будь-яких договорів, з правом самостійно визначати умови цих договорів (угод) та вчиняти інші правочини.

Також у вказаній довіреності зазначено, що представник набув право розпоряджатися майном та коштами товариства у відповідності із його статутом.

З наведеного слідує, що довіреність від 03.06.2021 року №1132 не була видана на якусь окрему дію (в тому числі і виключно на укладання спірного іпотечного договору). Вказана довіреність має загальний характер та видана представнику на вчинення широкого кола угод та юридичних дій.

При цьому, вказана довіреність містить чітку вказівку (умову) щодо повноважень представника під час укладання (підписання) договорів від імені товариства (в томі числі і договорів іпотеки), а саме: його дії повинні відповідати положенням статуту та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7.6. статуту ТОВ "Прувіс" визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішень щодо укладення правочинів з відчуження належного товариству нерухомого майна; рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників.

З наведеного слідує, що правочин з відчуження належного товариству нерухомого майна та правочин, предметом якого є майно вартістю більше ніж 50% вартості чистих активів товариства, міг бути укладений представником за спірною довіреністю лише після надання згоди загальними зборами товариства на укладення вказаних правочинів.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана довіреність не містила положень щодо можливості укладення представником Чернявським О. В. вищевказаних договір без згоди загальних зборів товариства, а навпаки містила чітку вказівку на можливість розпорядження майном товариства у відповідності із його статутом (тобто у даному випадку - це необхідність отримання згоди загальних зборів на укладення договору іпотеки згідно пункту 7.6. статуту ТОВ «Прувіс»).

Колегія суддів дійшла висновку про те, що директор ТОВ «Прувіс» видаючи довіреність Чернявському О. В. діяв в межах наданих йому повноважень визначених ст. 244, 246 Цивільного кодексу України та пунктів 7.1, 7.12.6 статуту ТОВ «Прувіс», положення вказаної довіреності не суперечать нормам чинного законодавства та статуту товариства, а відтак відсутні підстави для визнання її недійсною у відповідності до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи наявність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 05 листопада 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваний договір іпотеки від 05.11.2021 укладено від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" громадянином Чернявським Олександром Володимировичем, який діяв на підставі довіреності від 03 червня 2021 року, підстави для визнання недійсною якої відсутні.

Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно, вартість якого відповідно до п.2.2 договору іпотеки визначено за згодою сторін договору в сумі 12 651858 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Аналогічні за змістом положення містить п. 7.6 статуту ТОВ «Прувіс».

Згідно фінансової звітності, складеної за результатом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" станом на 30 вересня 2021 року, вартість чистих активів останнього склала 12 422,4 тисяч грн., що відносить вказаний вище правочин до значного та вимагає згоди загальних зборів товариства на його вчинення відповідно до п. 7.6. статуту ТОВ "Прувіс" та ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Апеляційним судом встановлено, що рішенням учасника ТОВ "Прувіс" №02/11/2021 від 01 листопада 2021 року задоволено клопотання ТОВ "Дейвест" та надано згоду на укладення товариством договору іпотеки з АТ "Банк Альянс" та передачу в іпотеку останньому нерухомого майна; надано директору товариства (з правом видачі іншій особі довіреності на вчинення таких дій) повноваження на укладення, з правом визначення/зміни на власний розсуд всіх умов та підписання від імені товариства - без будь-якого додаткового погодження, схвалення та затвердження вказаного вище договору іпотеки, інших пов`язаних з іпотекою договорів, будь-яких додаткових договорів/договорів про внесення змін та доповнень до таких договорів, що можуть бути укладені в майбутньому протягом всього строку дії договору іпотеки, а також будь-яких інших договорів/документів, пов`язаних з оформленням іпотеки (а.с. 62-63, т.1).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що договір іпотеки від 05.11.2021 укладено після надання рішенням учасника ТОВ «Прувіс» від 01.11.2021 згоди на укладення зазначеного договору, у відповідності до вимог 7.6. статуту товариства.

При цьому, у вказаному рішенні учасника товариства обумовлено право директора на видачу іншій особі довіреності на підписання договору іпотеки.

Станом на дату прийняття рішення учасника товариства від 01.11.2021 була чинна довіреність від 03.06.2021 року №1132, яка передбачала можливість підписання представником за довіреністю широкого кола угод (в тому числі і договору іпотеки, за умови дотримання п.7.6 статуту та отримання згоди загальних зборів товариства на укладення такого договору). А тому, за умови наявності чинної довіреності, обсяг повноважень повіреної особи за якою було обмежено положеннями статуту товариства, суд не вбачає підстав для твердження про необхідність видачі директору ТОВ "Прувіс" будь-якої іншої довіреності на укладення спірного правочину.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що виключно після прийняття рішення від 01.11.2021 року №02/11/2021 директор ТОВ «Прувіс» мав повноваження на видачу довіреності на підписання договору іпотеки, однак таке рішення учасника товариства залишилось невиконаним.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ні директор ТОВ «Прувіс», ні уповноважений нею представник не перевищили свої повноваження при укладанні оскаржуваного договору іпотеки, оскільки рішенням учасника товариства від 01.11.2021 року №02/11/2021 надано згоду на укладення договору іпотеки та зазначено про право директора ТОВ «Прувіс» на видачу довіреності для підписання іпотечного договору.

Оскільки представник при укладанні іпотечного договору від 05.11.2021 року мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, тому вказаний договір не може бути визнаний недійсним на підставі ч.2 ст. 203 та ст. 215 ЦК України, що помилково не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Окрім того враховуючи, що вказаний правочин не був укладений представником з перевищенням повноважень, колегія суддів дійшла висновку, що обставини подальшого схвалення товариством укладеного договору іпотеки від 05.11.2021 не підлягають дослідженню у даній справі оскільки не мають правового значення в спірних правовідносинах, а висновки суду першої інстнції в цій частині не відповідають встановленим обставинам справи.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором боржник або інша особа може надати, а банк прийняти забезпечення у вигляді застави, поручительства або в іншому вигляді.

Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України). Метою іпотеки є надання кредитору додаткового до основного права вимоги звернення стягнення на майно.

Правовий механізм існування іпотеки як окремого інституту в зобов`язальних правовідносинах регулюється спеціальним законом - Законом України "Про іпотеку".

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За приписами ч.1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.2.1, 3.2.3 іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником/іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою згідно із цим договором, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами; задовольнити за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки відповідно до умов кредитного договору, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги (нотаріальні послуги, виконавчий збір тощо), на утримання і збереження предмету іпотеки (страхування, оцінка тощо).

Згідно п. 3.2.7. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до чинного законодавства та умов договору, якщо в момент настання термінів виконання позичальником/іпотекодавцем будь-яких зобов`язань ( в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійсненні відповідно до кредитного договору), забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п. 6.1. іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано позичальником належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті сум нарахованих процентів, та/або при несплаті або частковій несплаті комісійних винагород тощо, у встановлені кредитним договором строки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши ТОВ "Дейвест" кошти в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором від 05.11.2021, що підтверджується наявною банківською випискою по рахунку товариства (а.с. 159-174, т.1).

Однак в порушення умов кредитного договору, а також вимог норм статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позичальником взяті на себе зобов`язання по кредитному договору не виконано, кредит у визначений кредитним договором термін не погашений, проценти за користування кредитними коштами не сплачені, внаслідок чого утворилась станом на 05.12.2022 заборгованість за договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в сумі 2 282 726,03 доларів США, з яких: 2 200 000 доларів США сума заборгованості по кредиту та 85 726,03 доларів США - сума заборгованості за процентами. Наведене підтверджується випискою з банківського рахунку ТОВ «Дейвест» за період з 05.12.2022 по 05.12.2022 (159-174, т.1).

Натомість ні боржник за кредитним договором ТОВ «Дейвест», ні іпотекодавець ТОВ «Прувіс», не надали суду доказів часткового чи повного погашення як основної заборгованості так і відсотків за користування кредитними коштами.

Оцінюючи доводи позивача за первісним позовом, наведені в додаткових поясненнях поданих суду апеляційної інстанції 16.05.2023 про те, що апелянтом в порушення вимог ст. 1048 ЦК України здійснено нарахування 7,5% за користування кредитними коштами вже після отримання боржником листа-вимоги про дострокове погашення кредиту до 15.08.2022 року, натомість таке нарахування суперечить правовим висновкам викладеним у постанові від 05.04.2023 Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначаючи в своїх письмових поясненнях про невірність нарахування відсотків за користування кредитних коштів, позивач за первісним позовом зобов`язаний був надати свій контррозрахунок з зазначенням вірного, на його думку, періоду нарахування та суми, однак всупереч приписам ст. 74 ГПК України, ТОВ «Прувіс» такого розрахунку суду апеляційної інстанції не надав.

При цьому, перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок позивача за зустрічним позовом (а.с. 175, т.1), колегія суддів вважає, що позивач за первісним позовом правомірно та обґрунтовано зазначив суму простроченої заборгованості за процентами - 85 726,03 доларів США.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки боржником за кредитним договором не виконав своїх зобов`язань, забезпечених іпотекою згідно договору від 05.11.2021, банк у відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та пунктів п. 3.2.1, 3.2.3, 3.2.7, 6.1 договору іпотеки набув право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки у разі порушення позичальником умов кредитного договору та/або іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу (в порядку, визначеному п. 10.8. цього договору) про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня отримання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, що не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

З метою виконання вимог п. 6.2. іпотечного договору, ст. 35 Закону України «Про іпотеку» банком надіслано на адресу іпотекодавця та позичальника вимогу від 24.10.2022 про усунення порушення (повідомлення про порушення основного зобов`язання) з вимогою погасити прострочену заборгованість за кредитним договором в повному обсязі та попередженням про намір банку укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки, у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 176, т.1). Вказана вимога залишена боржником та іпотекодавцем без відповіді та виконання.

Згідно п. 6.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом на розсуд іпотекодержателя, відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса, шляхом позасудового врегулювання.

За таких обставин, оскільки судом встановлено факт невиконання ТОВ «Дейвест» зобов`язань за кредитним договором, іпотекодавець та позичальник вимогу банку від 24.10.2022 про усунення порушення в добровільному порядку не виконали, колегія суддів дійшла висновку, що АТ «Банк Альянс» правомірно заявлено зустрічний позов у даній справі з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи приписи ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 05.11.2021 року в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Дейвест» перед АТ «Банк Альянс» за договором №21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в сумі 2 282 726,03 доларів США, з яких: 2 200 000 доларів США сума заборгованості по кредиту та 85 726,03 доларів США - сума заборгованості за процентами, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1, 4 частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано 203, 215 ЦК України та здійснено помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення первісного позову про визнання недійсними довіреності та договору іпотеки, та як наслідок безпідставно відмовлено в задоволенні зустрічного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволені первісного позову та задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ч.9 ст. 145 ГПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення Господарського суду Рівненської області в частині задоволення первісних позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення про відмову в позові про визнання недійсними довіреності та договору іпотеки, колегія суддів на підставі ч. 9 ст. 145 ГПК України дійшла висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.12.2022 року у даній справі за заявою первісного позивача ТОВ «Прувіс».

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 07.03.2023 у справі №918/1078/22 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" про визнання довіреності та іпотечного договору недійсними - відмовити.

4. Зустрічний позов Акціонерного товариства "Банк Альянс" про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволити.

5. Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 05.11.2021 між Акціонерним товариством "Банк Альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прувіс" (ідентифікаційний код 42217874), який посвідчений 05.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко А.В та зареєстрований в реєстрі за №746, а саме на наступне нерухоме майно: група об`єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Гощанський район, с.Франківка, вул. Бригадна, 1/1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2018.

Опис об`єкта:

- корпус для очистки зерна, площею 319 кв.м;

- лабораторний корпус Н-1, площею 27,7 кв.м;

- корпус для фасування та упаковки, площею 93,2 кв.м;

- зерносклад (літера по плану А-1), площею 1377,9 кв.м;

- піднавіс для збереження зерна (літера по плану Б-1, піднавіс для сіна №1, піднавіс зерноплощадка №2, зерноплощадка №3), загальною площею 604,4 кв.м;

- дизельна електростанція (літера по платну В-1) загальною площею 70,7 кв.м;

- піднавіс-комора (літера Г-1) загальною площею 672,2 кв.м;

- автовагова з прибудинковими приміщеннями (літера по плану Д-1) загальною площею 55,7 кв.м;

- будівля, контора, Ж-1 загальною площею 113,3 кв.м;

в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" (ідентифікаційний код 39430951) перед Акціонерним товариством "Банк Альянс" (ідентифікаційний код 14360506) за договором №21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в розмірі 2 282 726,03 доларів США (два мільйони двісті вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять шість доларів США три центи), з яких:

- сума заборгованості по кредиту - 2 200 000 доларів США;

- сума заборгованості за процентами - 85 726,03 доларів США.

6. Спосіб реалізації предмета іпотеки встановити шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

7. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду Рівненської області від 30.12.2022 року у справі № 918/1078/22 - скасувати.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прувіс" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 106-б, код. 42217874) на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрілців, 50, код. 14360506) судовий збір за розгляд зустрічного позову в сумі 189 777,87 грн (сто вісімдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят сім гривень вісімдесят сім копійок) та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 292 109,80 грн (двісті дев`яності дві тисячі сто дев`ять гривень вісімдесят копійок).

9. Господарському суду Рівненської області видати судові накази.

10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "19" травня 2023 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.