ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. Справа№ 910/357/20 (910/14593/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників: не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ МАЙНІНГ України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023

у справі №910/357/20 (910/14593/20) (суддя Івченко А.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства "Проектний інститут "Укрметротунельпроект"

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні

в межах справи № 910/357/20

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст суті спору.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Проектний інститут "Укрметротунельпроект" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2015 по 25.08.2020 в розмірі 97869 грн.

Позивач доводить, що його було звільнено з роботи 29.05.2015, однак розрахунок по заробітній платі не проведено, тому з урахуванням терміну заборгованості 62 місяці сума компенсації, передбаченої нормою статті 117 Кодексу законів про працю України, становить 97869 грн.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.02.2023 позов задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Проектний інститут "Укрметротунельпроект" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2015 року по 25.08.2020 року в розмірі 97 869, 00 грн, судовий збір у сумі 2 102,00 грн, поштові витрати з направлення копії позовної заяви учасникам провадження у сумі 75,00 грн, оплату послуг адвоката у сумі 2000,00 грн.

Господарський суд встановив, що відповідач наказом № 7-Г від 12.08.2020 року «Про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні» встановив, що за час затримки виплати з заробітної плати працівникам підприємства, яких звільнено, встановити середню заробітну плату в розмірі посадового (місячного) окладу на дату звільнення; згідно до штатного розпису, який діяв на дату звільнення позивача посадовий оклад останнього становив 1 578,53 гривень, з урахуванням терміну заборгованості 62 місяці, сума компенсації дорівнює 97 869,00 гривень, тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягненння з відповідача заборгованості в розмірі 97869,00 грн.

Апеляційне провадження (рух справи).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ МАЙНІНГ України" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 9 471,18 грн, а в іншій частині позову відмовити.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції апелянт наводить наступні аргументи:

- судом порушено п.п. 1-4, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 щодо порядку бчислення середнього заробітку, тому сума, яка підлягала стягненню на користь позивача становить 9 471, 18 грн;

- судом не застосовано ст. 28 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 1, 45 КУзПБ, та не враховано висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 04.06.2020 у справі №910/4518/16.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 29.03.2023 для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Отрюх Б.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/357/20 (910/14593/20) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ МАЙНІНГ України» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Отрюх Б.В.; призначено справу до розгляду на 15.05.2023.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2023 для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

29.05.2015 наказом № 35ос від 25.05.2015 Державного підприємства "Проектний інститут "Укрметротунельпроект" позивач був звільнений з роботи.

При звільненні позивача розрахунок з виплати заробітної плати не проведено.

Відповідач наказом № 7-Г від 12.08.2020 року «Про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні» встановив, що за час затримки виплати з заробітної плати працівникам підприємства, яких звільнено, встановити середню заробітну плату в розмірі посадового (місячного) окладу на дату звільнення.

Згідно до штатного розпису, який діяв на дату звільнення позивача посадовий оклад останнього становив 1 578,53 гривень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року позивач визнаний конкурсним кредитором у зв`язку з наявністю заборгованості із заробітної плати у сумі 12986,72 гривень.

Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до норми ч.1 статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції встановив, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу нараховану, але не виплачену, заробітну плату; позивач визнаний конкурсним кредитором у зв`язку з наявністю заборгованості із заробітної плати у сумі 12986,72 грн; наказом № 7-Г від 12.08.2020 року «Про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні» встановив, що за час затримки виплати з заробітної плати працівникам підприємства, яких звільнено, встановити середню заробітну плату в розмірі посадового (місячного) окладу на дату звільнення.

Відповідач не спростував, що належні позивачу кошти не виплачені.

Згідно до штатного розпису, який діяв на дату звільнення позивача посадовий оклад останнього становив 1 578,53 гривень.

Разом з тим, апеляційна інстанція не погоджується з врахування господарським судом першої інстанції терміну заборгованості 62 місяці, оскільки цей терін обмежено імперативним приписом ч. 1 статті 117 КЗпП шістьома місяцями, тому висновком господарського суду першої інстанції щодо обрахованої суми компенсації 97 869,00 гривень не вірний.

Таким чином, установивши, що в день звільнення позивачу з вини відповідача не були виплачені всі суми, які належали позивачу від підприємства, господарський суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідач повинен відшкодувати майнові втрати, яких позивач зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення розрахунку, однак не врахував імперативний припис норми ч. 1 статті 117 КЗпП, про що обґрунтовано зазначив у своїх аргументах заявник апеляційної.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Таким чином, обґрунтованим слід визнати стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9471, 18 грн.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень статті 275 ГПК України оскаржуване рішення господарського суду підлягає зміні в частині стягнення середнього заробітку, зменшивши суму стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 9471, 18 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 та пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Апеляційна інстанція вважає, що спір у даній справі виник із неправильних дій відповідача, які призвели до порушення права позивача отримати належні йому при звільненні з роботи грошові суми, тому, ураховуючи тривалість не виплати заборгованості із заробітної плати, тривалість порушення трудового права позивача, суд вважає, що судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ МАЙНІНГ України» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/357/20 (910/14593/20) змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Проектний інститут "Укрметротунельпроект" (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 21, к. 1, 01034, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9 471 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 18 коп., судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні, поштові витрати з направлення копії позовної заяви учасникам провадження у сумі 75 (сімдесят п`ять) гривень, оплату послуг адвоката у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

3. В іншій частині позову відмовити".

3. Господарському суду м. Києва видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков

Повний текст постанови складено 22.05.2023.