СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/2315/16

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України (вх.№54Х/2) та апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№55Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16, постановлену суддею Усатим В.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області 21.04.2022 (повний текст ухвали складено та підписано 26.04.2022)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія",

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України",

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 задоволено заяву ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх. № 17829 від 04.08.2020).

Визнано недійсними та спростовані майнові дії Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 1204,2074 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України ().

Визнано незаконною та скасовано постанову Президії Національної академії аграрних наук України (протокол № 8) від 25.05.2016 "Про передачу землі із землекористування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН" в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН" щодо земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, з них: рілля - 1168,1 га, польові дороги - 8,0 га, лісосмуги - 28,5 га і передачі їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267.

Стягнуто з державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" 6306,00 грн судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Інститут овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати повністю ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх.№17829 від 04.08.2020) відмовити.

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури з ухвалою місцевого господарського суду також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх.№17829 від 04.08.2020) відмовити.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.) апеляційні скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та Харківської обласної прокуратури залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 року у справі №922/2315/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2022 касаційну скаргу Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України задоволено частково; касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 у справі № 922/2315/16 скасовано; справу №922/2315/16 направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

05.01.2023 матеріали даної справи надійшли на розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2023, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України (вх.№54Х/2) та апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№55Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16; встановлено учасникам справи строк до 31.01.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.11.2022 у даній справі (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

Крім того, колегія суддів вирішила призначити до спільного розгляду вказані апеляційні скарги.

09.02.2023 до суду апеляційної інстанції від розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ " ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. надійшов відзив на апеляційні скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. № 1702 ел.2618,1712ел.2618), в якому арбітражний керуючий просить залишити без задоволення апеляційні скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та заступника керівника Харківської обласної прокуратури, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16 залишити без змін. Водночас, заявник просить поновити строк для подання цього відзиву.

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 визначено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 31.01.2023.

Зважаючи на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, у тому числі введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження, враховуючи Рекомендацій Ради суддів України про роботу судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску розпорядником майна ДП "ДГ "БОРКИ " ІОБ НААН" строку подання відзиву на апеляційну скаргу, а тому поновлює його та приймає відзив до розгляду.

13.02.2023 до суду апеляційної інстанції від представника Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 1744) у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні за межами Харківської області.

Також, 13.02.2023 до апеляційного господарського суду від розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №1780ел.2835), яке обґрунтовано введенням воєнного стану, а також неможливістю особисто прибути на розгляд зазначених вище апеляційних скарг.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 14.02.2023 з`явився прокурор; інші учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 відкладено розгляд даної справи на 28 лютого 2023 року на 16:00 годину; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №104.

27.02.2023 до суду апеляційної інстанції від представника Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 2281), у зв`язку з воєнним станом, який діє по всій території України, а також необхідністю участі представника Інституту у кримінальному провадженні на вищевказану дату та час у якості захисника.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Судове засідання Східного апеляційного господарського 28.02.2023 розпочалось за участю прокурора, який зазначив про залишення вирішення питання щодо відкладення розгляду даної справи на розсуд суду. Інші учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, у зв`язку зі зміною складу суду, враховуючи нез`явлення представника апелянта, подання останніми клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 відкладено розгляд даної справи на 25 квітня 2023 року о 10:30 годині, про що повідомлено учасників справи.

19.04.2023 до суду апеляційної інстанції від представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кошлаченко Ольги Іванівни надійшло клопотання (вх. № 4400), в якому заявник просить здійснити заміну учасника справи № 922/2315/16 про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (). Вказане клопотання обґрунтовано тим, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та наказом Міністерства юстиції України від 20.09.2022 № 3959/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5" Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) приєднано до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

До вказаного клопотання додано постанову Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912, копію наказу Міністерства юстиції України від 20.09.2022 № 3959/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5", копію довіреності від 12.04.2023 № 11-34/19.

19.04.2023 до Східного апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України засобами електронного зв`язку за підписом директора департаменту відновлення платоспроможності та припинення діяльності підприємств Жарікова Віталія Валерійовича надійшло клопотання (вх. № 4460 ел. 7228), в якому заявник з посиланням на приписи частини 7 статті 96 Кодексу України з процедур банкрутства просить залучити Фонд державного майна України до участі у справі № 922/2315/16, як орган уповноважений управляти майном боржника ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН". Вказане клопотання обґрунтовано таким: на сьогодні Фонд державного майна України (далі Фонд) є уповноваженим органом, до сфери управління якого відноситься ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН"; відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р "Деякі питання управління об`єктами державної власності" Урядом було прийнято рішення про передачу єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" () із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду; для забезпечення виконання розпорядження Кабінету Міністрів України 14.10.2022 № 910-р, 31.01.2023 Фонд затвердив Акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" () із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду. До цього клопотання додано копію витягу з ЄДРПОУ, копію акта приймання-передачі.

Також, 25.04.2023 до суду апеляційної інстанції від Фонду державного майна України засобами електронного зв`язку за підписом директора департаменту відновлення платоспроможності та припинення діяльності підприємств Жарікова Віталія Валерійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №4588 ел. 7514). До вказаного клопотання додано копію витягу з ЄДРПОУ.

Проте, у зв`язку з невиконанням вимог частини другої статті 170 ГПК України щодо подання документів на підтвердження наявності повноважень підписантів бути представниками юридичних осіб в порядку самопредставництва у відповідності до приписів частини 3 статті 56 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що подані клопотання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну учасника справи (вх. № 4400), Фонду державного майна України про залучення до участі у справі (вх. № 4460 ел. 7228) та про відкладення розгляду справи (вх. №4588 ел. 7514) слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої статті 170 ГПК України.

Про вказані обставини зазначено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2023, якою клопотання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну учасника справи (вх. № 4400), клопотання Фонду державного майна України про залучення до участі у справі (вх. № 4460 ел. 7228) та про відкладення розгляду справи (вх. №4588 ел. 7514) залишено без розгляду.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 25.04.2023 розпочалось за участю прокурора, представника Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, які надали пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог своїх апеляційних скарг, а також щодо висновків Верховного Суду у даній справі. Присутні в судовому засіданні розпорядник майна боржника та представник боржника заперечували проти доводів апелянтів, зазначивши про законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду. Інші учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2023, зокрема, оголошено перерву в судовому засіданні до 12 травня 2023 року до 15:00 години; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №104; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Крім того, враховуючи пункт 10 частини третьої статті 2 та частину другу статті 114 ГПК України, з огляду на конкретні обставини цієї справи, з урахуванням її складності, комплексності правової кваліфікації відносин, з яких виник спір (без чого неможливо правильно розглянути апеляційну скаргу), судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження, про що було зазначено в ухвалі суду від 25.04.2023.

02.05.2023 до апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку від Фонду державного майна України надійшла паперова копія електронного документа клопотання про залучення до участі у справі від 19.04.2023 № 10-52-9715, яке вже було розглянуто судом апеляційної інстанції та залишено без розгляду ухвалою суду від 25.04.2023.

08.05.2023 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від прокурора відділу представництва інтересів держави в суді Харківської обласної прокуратури Кадацької Дар`ї Миколаївни надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 5076), яку задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.05.2023.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 12.05.2023 розпочалось режимі відеоконференції за участю прокурора та представника Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, які підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, просили суд апеляційної інстанції їх задовольнити, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви кредитора про спростування майнових дій боржника. Присутні в судовому засіданні розпорядник майна боржника та представник боржника заперечували проти доводів апелянтів, просили оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Інші учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Відповідно до Статуту Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державної власності (п.1.1). Підприємство безпосередньо підпорядковане Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України (п. 1.5). Підприємство, як юридична особа, є державним сільськогосподарським підприємством, яке створено з метою організаційно-господарського забезпечення Інституту умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень (п. 2.1.). Підприємство є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання (п. 3.1.). Економічною основою діяльності Підприємства є державна власність України на основі фонди, інше державне майно, а також землі Академії, які закріплені за нею постановою Президії Верховної ради Української РСР "Про статус Української академії аграрних наук" від 29 липня 1991 року № 1370-ХІІ, що перебувають у розпорядженні установ Академії (п. 3.5.) (т.35, а.с.36-43).

Відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України від 12.04.2016 № 50 "Про зміну підпорядкування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" підприємство безпосередньо підпорядковується Інституту овочівництва і баштанництва НААН і є правонаступником в частині майна, землі, майнових і немайнових прав і зобов`язань Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (п.1.4 Статуту).

Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" є постійним землекористувачем земельної ділянки на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994 (т.35, а.с.26-27).

Постановою Президії Національної академії аграрних наук України (протокол №8 від 25.05.2016) надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельних ділянок загальною площею 1204,6 га (державний акт на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994), які знаходяться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області та передачу їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України з метою недопущення неправомірного та неефективного використання земель Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", а також недопущення їх відчуження з державної власності у зв`язку із можливістю банкрутства підприємства (т.35, а.с.44).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.07.2016 прийнято заяву ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про порушення справи про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" до розгляду, підготовче засідання по справі призначено на 03.08.2016.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.08.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України (далі - ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", боржник); визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" (далі - ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", кредитор) в розмірі 6086635,33 грн основного боргу; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 05.08.2016 № 34202.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.03.2017 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про відсторонення від посади керівника боржника; задоволено клопотання розпорядника майна про відсторонення керівника боржника від посади; відсторонено керівника ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН"Лисенко Ю.Є. від посади; покладено виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2018 визнано грошові вимоги конкурсних кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", у тому числі визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" у загальній сумі основного боргу 17903184,88 грн (четверта черга), 2655,41 грн неустойки (шоста черга); 2756,00 грн судового збору (перша черга).

Водночас, як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, 28.07.2016, за декілька днів до порушення провадження у справі про банкрутство ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", виконуючий обов`язки директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенко Ю.Є. листом б/н звернувся до голови Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Кошеленка В.А., яким від імені ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" надав згоду на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1203,2074 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994 та розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України відповідно до постанови Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8) (т.35, а.с.45).

Дана дія виконуючого обов`язки директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенка Ю.Є. була вчинена через майже два тижні після ухвали суду від 15.07.2016 про прийняття заяви ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про порушення справи про банкрутство ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", з чого вбачається, що виконуючий обов`язки директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенко Ю.Є. був обізнаний стосовно порушення питання про банкрутство підприємства та наявність у нього кредиторської заборгованості.

На підставі згоди ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від 28.07.2016, Зміївського районною державною адміністрацією Харківської області було прийнято розпорядження № 326 від 15.11.2017 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва НААН" земельної ділянки" (т.35, а.с. 46).

Так, розпорядженням Зміївської районної держаної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук України, оформленої протоколом №8 від 25.05.2016, враховуючи згоду Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України" від 28.07.2016 на вилучення земельної ділянки та розглянувши заяву т.в.о. директора Інституту овочівництва і баштанництва НААН про вилучення земельної ділянки з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України" від 09.11.2017 було вирішено:

- вилучити з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельну ділянку загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267,

- рекомендувати Інституту овочівництва і баштанництва НААН оформити право постійного користування земельною ділянкою відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право постійного користування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0267, площею 1203,2074 га припинено з 02.03.2018, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.03.2018 (т.35, а.с.62-63).

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0267, площею 1203,2074 га з 18.05.2018 зареєстровано за Інститутом овочівництва і баштанництва НААН (т.35, а.с.64-65).

22.05.2018 ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" подано заяву про спростування майнових дій боржника в порядку статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство), в якій заявник просив суд:

- визнати неправомірними та спростувати майнові дії ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201 та розташована за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України ().

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267 (т.17, а.с.1-8).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2018 у справі № 922/2315/16 (залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 та постановою Верховного Суду від 23.04.2019) відмовлено в задоволенні заяви кредитора - ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про спростування майнових дій боржника від 22.05.2018.

Судові рішення мотивовані тим, що постанова Президії Національної академії аграрних наук України (протокол № 8 від 25.05.2016) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" в постійне користування Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України" направлена на розпорядження майном держави, а не боржника, у якого земельна ділянка перебувала у користуванні, а отже, не могла бути включена до ліквідаційної маси.

На думку суду, прийняття і подальше виконання вказаної Постанови Президії Національної академії аграрних наук України з приводу використання або розпорядження земельними ділянками є окремою процедурою, не залежною від процедури банкрутства ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", та такою, що не порушує права учасників провадження справи про банкрутство, зокрема, ТОВ "Торгова Аграрна Компанія".

Апеляційним судом, також, зазначено, що, враховуючи перебування у боржника земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201, дії ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" щодо надання згоди на вилучення вказаної земельної ділянки не можна вважати майновими діями боржника, які призвели до зменшення обсягу майна боржника та його неспроможності виконати зобов`язання перед кредиторами, а отже, наведені обставини виключають можливість для спростування вказаних дій в порядку статті 20 Закону про банкрутство.

30.07.2019 розпорядник майна боржника - арбітражний керуючий Татіщев О.Є. звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою (вх. 18317) про спростування майнових дій боржника в порядку статті 20 Закону про банкрутство, скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та скасування постанови Президії Національної академії аграрних наук України, в якій надав додаткові обґрунтування вимог, які вже були предметом розгляду під час розгляду заяви ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" від 22.05.2018 про спростування майнових дій боржника, та просив:

- визнати незаконною та скасувати Постанову Президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (Протокол № 8), якою надано згоду на вилучення із землекористування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, з них рілля - 1168,1 га, польові дороги - 8,0 га, лісосмуги - 28,5 га (Державний акт на право постійного користування землею ХР 12-00-000201 від 01.07.1994), які знаходяться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області та передачу їх у постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН;

- визнати неправомірними та спростувати майнові дії боржника щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва НААН України;

- визнати незаконним та скасувати Розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267 (т.33, а.с. 1-11).

Заяву обґрунтовано тим, що вилучення із землекористування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, які знаходяться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області та передача їх у постійне користування Інституту овочівництва та баштанництва НААН на підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (Протокол № 8), унеможливлює відновлення платоспроможності боржника, оскільки ведення господарської діяльності на вказаних земельних ділянках сільськогосподарського призначення є основним джерелом отримання прибутку боржника та єдиною можливістю погашення кредиторської заборгованості по справі № 922/2315/16.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 у справі № 922/2315/16 відмовлено в задоволенні заяви розпорядника майна боржника - ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від 30.07.2019 за вх. № 18317.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 у справі № 922/2315/16 задоволено частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 у справі № 922/2315/16 скасовано в частині відмови в задоволенні вимог про:

визнання неправомірними та спростування майнових дій боржника щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва НААН України;

визнання незаконним та скасування Розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" земельної ділянки» щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267.

Провадження по справі в частині зазначених вимог закрито.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 у справі № 922/2315/16 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в частині відмови в задоволенні вимог про спростування майнових дій боржника та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області у справі № 922/2315/16 вже є рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вимога про скасування Постанови Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) є похідною від вимог про спростування майнових дій боржника та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, в задоволенні яких відмовлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2018, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 та постановою Верховного Суду від 23.04.2019.

Постанову Президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол № 8) винесено у відповідності до положень Статуту та норм законодавства, які були чинними на момент її винесення, тому вимоги про скасування Постанови Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) не підлягають задоволенню.

Постановою Верховного Суду від 08.12.2020 касаційну скаргу розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. залишено без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 (у частині, що залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 у справі № 922/2315/16 залишено без змін.

Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що у справі № 922/2315/16 вже є рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

Постанову Президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол № 8) винесено у відповідності до положень Статуту та норм законодавства, які були чинними на момент її винесення, тому вимоги про скасування Постанови Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) є необґрунтованими;

вимога про скасування Постанови Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) є похідною від вимог про спростування майнових дій боржника та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, в задоволенні яких відмовлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2018, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 та постановою Верховного Суду від 23.04.2019.

04.08.2020 ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" у справі про банкрутство № 922/2315/16 звернувся до суду з заявою про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх. № 17829), в якій кредитор просить суд:

- визнати недійсними та спростувати майнові дії державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 1204,2074 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України;

- визнати незаконною та скасувати постанову президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол № 8) "Про передачу землі із землекористування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН" в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН" щодо земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, з них: рілля - 1168,1 га, польові дороги - 8,0 га, лісосмуги - 28,5 га і передачі їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267 (т.35, а.с.1-9).

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" вказує на те, що у НААН відсутні права вилучати земельну ділянку при наявності чинного державного акту на постійне користування земельною ділянкою державної форми власності та передавати її у користування іншому підприємству.

Також заявник вказує на те, що НААН порушено Порядок розгляду земельних питань, який затверджений Постановою президії НААН від 26.02.2014, оскільки необхідний пакет документів у розумінні закону та затвердженого порядку до НААН землекористувачем (ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН") надано не було.

Крім того, заявник наголошує на тому, що вилучення у ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" особливо цінних земель відбулося з порушенням порядку, передбаченого Земельним кодексом України, Статутом боржника та Статутом НААН.

21.04.2022 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про задоволення заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника.

Рішення мотивоване тим, що постанова президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол № 8) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН" прийнята з порушеннями встановленого порядку.

Суд, з огляду на види діяльності ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", встановивши, що вилучена земельна ділянка належить до особливо цінних земель, дійшли висновку, що її ефективне використання в процедурі розпорядження майном, у тому числі шляхом вирощування продукції та подальша її реалізація, могло надати можливість боржнику отримати прибуток та направити його на погашення кредиторської заборгованості. При цьому, вилучення цієї земельної ділянки із землекористування боржника постановою президії НААН та відмова ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від права землекористування призвело до втрати відповідних можливостей та погіршення фінансового стану підприємства, що з часом знайшло своє підтвердження.

Інститут овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх.№17829 від 04.08.2020 року) відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що приписи ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію відповідного кодексу, тобто до 21.10.2019. Так до правовідносин, що склалися до 21.10.2019 року підлягають застосуванню приписи ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Таким чином, на думку апелянта, заявником (кредитором) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" у своїй заяві неправильно обрано спосіб захисту, а суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права.

Скаржник звертає увагу, що спірна земельна ділянка є державною власністю і боржник мав виключно право користування цією ділянкою з метою виконання статутних завдань, що відповідно до ч.3 ст. 42 Закону про банкрутство виключає можливість включення такого майна до складу ліквідаційної маси боржника з метою подальшої реалізації для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції, порушуючи норми процесуального права, фактично здійснив повторний перегляд спору, який має відповідні висновки Верховного Суду, а у своєму рішенні від 21.04.2022 ніяким чином не спростував раніше зроблені висновки Верховного Суду щодо відсутності підстав для задоволення заявлених вимог кредиторів, а також правового підґрунтя розгляду питання вилучення земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га за кадастровим номером :01:000:0267 у межах судового провадження про банкрутство, а не окремого провадження.

Скаржник зазначає, що під час розгляду заяви, місцевий господарський суд не досліджував питання, чи були оспорювані дії боржника, які полягали у наданні згоди на вилучення земельної ділянки, такими, що створили умови для зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов`язання перед кредиторами, як обставини порушення його прав на задоволення заявлених вимог за результатами здійснення боржником господарської діяльності на вказаній земельній ділянці; чи переслідували мету обмеження інтересів кредиторів; чи містять елементи зловживання правом боржника; чи призвели до негативного фінансового стану боржника.

Харківська обласна прокуратура також з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2022 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (вх.№17829 від 04.08.2020) відмовити. Апелянт також просить здійснити розподіл судових витрат та здійснювати розгляд справи в судовому засіданні, про що завчасно повідомити учасників справи.

За своїм змістом апеляційна скарга Харківської обласної прокуратури є тотожною до апеляційної скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України.

Харківська обласна прокуратура вказує, що оскаржувану ухвалу постановлено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права ст. 2, 4 Закону України "Про особливості правового режиму, діяльності Національної академії аграрних наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", ст.ст. 80, 84 Земельного кодексу України, ст.ст. 35-37 Закону України "Про охорону земель", ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а також норм процесуального права (ст.ст. 76-79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянт звертає увагу на те, що право постійного користування спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності передано від одного державного підприємства до сфери управління НААН України іншому (від ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН"), а також те, що на підставі наказу НААН України від 12.04.2016 №50 ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" безпосередньо підпорядковується саме ІОБ НААН України, земельна ділянка не вибувала ні з державної власності, ні з майнового комплексу галузевої академії. Законність вилучення у ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" земельної ділянки і передача її ІОБ НААН України на підставі постанови Президії НААН України (протокол №8) від 25.05.2016 та розпорядження Зміївської РДА Харківської області від 15.11.2017 №326 підтверджена постановами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 та від 08.12.2020 у справі №922/2315/16. Проте, зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали, що призвело до фактичного перегляду попередніх судових рішень, у тому числі суду касаційної інстанції, які набрали законної сили, за відсутності на те підстав.

Крім того, апелянт зазначає, що заявником не надано, а судом не досліджено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що діями боржника, які полягали у надані згоди на вилучення земельної ділянки, а також оскаржуваними постановою та розпорядженням створено умови для зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов`язання перед кредиторами, а також обставини завдання боржнику ТОВ "Торговий дім "Украгропром" збитків у зв`язку з нездійснення боржником господарської діяльності на спірній земельній ділянці, що виключає наявність підстав для задоволення такої заяви.

Апелянт вказує, що постанова президії НААН України від 25.05.2016 (протокол №8) є актом ненормативного характеру суб`єкта управління об`єктами державної власності, тому не може бути майновою дією боржника, у зв`язку з чим у даному випадку відсутні підстави для визнання її недійсною на підставі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 апеляційні скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та Харківської обласної прокуратури залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16 залишено без змін.

Апеляційний господарський суд вказав на те, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

На переконання суду апеляційної інстанції, з огляду на види діяльності ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", встановивши, що вилучена земельна ділянка належить до особливо цінних земель, то її ефективне використання в процедурі розпорядження майном, у тому числі шляхом вирощування продукції та подальша її реалізація, могло надати можливість боржнику отримати прибуток та направити його на погашення кредиторської заборгованості. При цьому, вилучення даної земельної ділянки із землекористування боржника постановою президії НААН та відмова ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від права землекористування призвело до втрати відповідних можливостей та погіршення фінансового стану підприємства, що з часом знайшло своє підтвердження.

Інститут овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та Заступник керівника Харківської обласної прокуратури, не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 у справі №922/2315/16, звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами (кожен окремо), з вимогою скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2022 касаційну скаргу Інституту овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України задоволено частково; касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 у справі № 922/2315/16 скасовано; справу №922/2315/16 направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив про таке:

- критерієм для застосування норм статті 42 КУзПБ та статті 20 Закону про банкрутство, у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського від 28.10.2021 у справі №911/1012/13).

Однією з вимог заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" є визнання недійсними та спростування майнових дій ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", підставою звернення - приписи статті 42 КУзПБ.

Втім, а ні зміст ухвали суду першої інстанції, а ні зміст постанови апеляційного суду не містять аналізу заявлених вимог, та посилань на норми права, які мають бути застосовані у цьому конкретному випадку до заявлених вимог (з урахуванням правових позицій Верховного Суду щодо правил застосування у справі про банкрутство приписів статті 20 Закону про банкрутство чи статті 42 КУзПБ);

- погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд продублював встановлені місцевим господарським судом обставини та не здійснив аналізу раніше заявлених вимог розпорядника майна боржника, ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", правового обґрунтування та мотивів прийняття відповідних судових рішень, враховуючи позицію Верховного Суду з розгляду цих заяв, у порівнянні з вимогами ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" та мотивів прийняття рішення суду першої інстанції у справі, що розглядається;

- судом апеляційної інстанції не здійснено аналізу суб`єктного складу учасників за заявами розпорядника майна боржника, ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", ТОВ "Торговий Дім "Украгропром", не надано належної правової оцінки статусу останнього як учасника у справі про банкрутство, та не надано належної правової оцінки тому факту, що ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" приймав участь у справі під час розгляду заяв розпорядника майна боржника та ТОВ "Торгова Аграрна Компанія";

- як на основну з підстав обґрунтування своєї заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" посилається саме на порушення порядку вилучення земельної ділянки як особливо цінних земель. Проте, апеляційний господарський суд не звернув уваги на пункт 54 постанови Верховного Суду від 08.12.2020 у цій справі. Тобто, Верховний Суд звертав увагу на те, що, відповідно документів поданих у матеріали справи на підтвердження доводів учасників справи, на момент вчинення майнових дій боржника та прийняття оскаржених рішень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, остання за кадастровим номером :01:000:0267 не входила до складу особливо цінних земель;

- здійснюючи апеляційний перегляд справи, Східний апеляційний господарський суд не повною мірою виконав обов`язок щодо надання оцінки наявним матеріалам справи на предмет того, чи містяться в них дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача;.

- під час апеляційного провадження суд апеляційної інстанції викладене вище не врахував, на підставі наведених у оскарженій ухвалі обставин, без відповідного дослідження доказів та належної правової оцінки доводів, погодився з висновками та рішеннями місцевого господарського суду, чим порушив приписи статей 236, 237, 269, 270, 282 ГПК України;

- суд апеляційної інстанції не врахував висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13 (щодо застосування приписів статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства), у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 зі справи № 904/3526/20, від 09.02.2022 зі справи № 17/169-07 (щодо застосування приписів статті 270 ГПК України);

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції від 14.07.2022 скасуванню із направленням справи на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом судового розгляду є заява ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" подана в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, а до введення в дію цього Кодексу - Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними у застосуванні при розгляді цих справ.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України). Отже, встановлення взаємопогоджених дій декількох осіб, які мають єдину мету, спрямовану на набуття, зміну або припинення певних цивільних прав чи виконання певних обов`язків, є ознаками вчинення єдиного правочину такими особами. Поведінка сторін має засвідчувати єдність їх волі до настання відповідних правових наслідків. Багатосторонні правочини можуть оформлюватися договорами у письмовій формі як єдиними письмовими документами або укладатися шляхом взаємного обміну листами (повідомленнями, телеграмами), прийняттям до виконання зобов`язань чи фактичним учиненням взаємопогоджених дій, спрямованих на набуття певних прав (виконання певних обов`язків) його сторонами.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

На відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (як стаття 42 КУзПБ, так і стаття 20 Закону про банкрутство) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

У питанні критеріїв застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство, а саме статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів звертається до правових висновків судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13, відповідно до яких критерієм для застосування зазначених норм, у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вже було зазначено, однією з вимог заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" є визнання недійсними та спростування майнових дій ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", підставою звернення - приписи статті 42 КУзПБ.

Водночас, у даному випадку встановлено, що спірна майнова дія щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки відбулася 28.07.2016, а справу про банкрутство порушено 03.08.2016 відповідно до норм Закону про банкрутство, в якому умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника було врегульовано статтею 20 цього Закону.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що провадження у цій справі про банкрутство порушено на підставі норм Закону про банкрутство, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування при розгляді заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника положень статті 42 КУзПБ, що не було зазначено судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Господарський суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, які фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює їх правильну правову кваліфікацію і застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи зі встановлених під час розгляду справи фактів, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

З огляду на наведені правові висновки Верховного Суду, у цій справі, що переглядається, судам необхідно самостійно надати правову кваліфікацію спірним правовідносинам, зокрема щодо питання застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство (статті 20 Закону про банкрутство чи статті 42 КУзПБ).

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які діяли на момент порушення справи про банкрутство.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкових висновків суду першої інстанції в частині не застосування положень статті 20 Закону про банкрутство.

У силу частин першої, другої статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Виходячи з аналізу статті 20 Закону про банкрутство, наведена норма, у частині підстав визнання недійсними правочинів боржника підлягає застосуванню у справах про банкрутство, провадження в яких відкрито під час дії цього Закону, та до правочинів (договорів) або майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Таким чином, стаття 20 Закону про банкрутство регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном (майнових прав), вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

При цьому, як вже зазначалося вище, у цій справі застосуванню підлягає стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та інститут спростування майнової дії боржника як інститут, притаманний саме зазначеному Закону, а не Кодексу України з процедур банкрутства, стаття 42 якого на час звернення кредитора не містили посилань на такий спосіб захисту як спростування майнової дії.

З цього приводу апеляційний господарський суд звертається до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.11.2019 у справі № 908/130/15-г, де зазначено, що під майновими діями боржника, в контексті положень статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", слід розуміти юридичні дії, які є підставою для виникнення, зміни, припинення правовідносин, зокрема, виконання боржником зобов`язань за вже укладеним до початку відповідного року правочином (договором) на шкоду власним інтересам або інтересам інших кредиторів, виконання зобов`язання раніше встановленого строку (терміну), відмови від власних майнових вимог, сплати коштів кредитору або прийняття майна в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна, тощо. Спростування майнових дій виступає як заперечення, відхилення, оспорення фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені щодо розпорядження його майном на підставі рішень власника або його органів управління (керівника боржника, власника боржника, загальних зборів боржника тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011.

Спростовано може бути не будь-які майнові дії боржника, а лише ті, які відповідають ознакам, встановленим ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/9004/13.

ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" вважає, що ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" шляхом надання згоди на вилучення земельної ділянки вчинив правочин (майнові дії) щодо відмови від свого речового права, а саме права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, ведення господарської діяльності на якій є основним джерелом отримання прибутку боржником з урахуванням його основних напрямків діяльності,

Крім цього, вважав, що такі майнові дії боржника, постанова Президії Національної академії аграрних наук України (протокол від 25.05.2016 №8) та розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" суперечать законодавству, оскільки призвели до вилучення земельної ділянки, належних ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" на праві постійного користування, не уповноваженим суб`єктом.

При цьому, у заяві ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (від 04.08.2020 вх. № 17829) кредитор як на основну з підстав обґрунтування своєї заяви посилається саме на порушення порядку вилучення земельної ділянки як особливо цінних земель.

За змістом ст. 14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи частин першої, другої ст. 373 Цивільного кодексу України та ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (ч. 1 ст. 84 ЗК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством України.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди.

Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати.

Якщо право постійного користування виникло в суб`єкта господарювання до 01.01.2002 (дня набрання чинності діючим Земельним кодексом України), після цієї дати воно продовжує зберігатися.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом (п.п. а), б) частини першої статті 141 ЗК України).

За приписами частин 3, 4 статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Враховуючи доводи ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" в частині порушення порядку вилучення спірної земельної ділянки боржника, колегія суддів враховує викладену правову позицію Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі №914/519/17 стосовно розпорядження особливо цінними землями.

Відповідно до пункту "ґ" статті 6 ЗК України погодження питань, пов`язаних із зміною цільового призначення особливо цінних земель державної та комунальної власності, припиненням права постійного користування ними відповідно до цього Кодексу належить до повноважень Верховної Ради України.

Частинами 1, 2 статті 150 Земельного кодексу України визначено, що до особливо цінних земель відносяться:

а) у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття;

б) торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини;

в) землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів;

г) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в" і "г" частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Статтею 20 ЗК України врегульовано встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок.

Частиною першою цієї статті передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Частиною другою статті 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною восьмою статті 122 ЗК України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями частини 1 статті 149 Земельного кодексу України регламентовано, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України).

З наведеного слідує, що право постійного користування земельною ділянкою відповідної особи може бути припинено шляхом її вилучення на підставі рішення відповідного органу влади, тобто наявність такого рішення та згода землекористувачів перебувають у правовому взаємозв`язку, які не можуть бути відокремлені один від одного.

Так, як було встановлено, розпорядженням Зміївської районної держаної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва НААН" земельної ділянки", відповідно до Постанови Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" в постійне користування Інституту овочівництва та баштанництва НААН" (п. 8.5. цієї Постанови), враховуючи згоду ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від 28.07.2016 №б/н на вилучення земельної ділянки, було вирішено вилучити з постійного користування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" земельну ділянку загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267, рекомендувати Інституту овочівництва і баштанництва НААН оформити право постійного користування земельною ділянкою відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зі змісту вказаного розпорядження вбачається, що підставою його прийняття зазначено приписи статей 17, 22, 123, 134, частину 5 статті 149 Земельного кодексу України, статей 6, 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". При цьому, в даному випадку постанова Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" в постійне користування Інституту овочівництва та баштанництва НААН", згода ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від 28.07.2016 №б/н на вилучення земельної ділянки та розпорядження Зміївської районної держаної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 перебувають у правовому взаємозв`язку, які не можуть бути відокремлені один від одного.

Наведене спростовує твердження прокурора про відсутність в даному випадку вилучення особливо цінної земельної ділянки державної власності та фактичний перерозподіл земель як складової державного майна, оскільки частиною п`ятою статті 149 ЗК України, якою керувалась місцева державна адміністрації, передбачено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання.

Водночас, частиною дев`ятою статті 149 ЗК України визначено, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Таким чином зміна цільового призначення особливо цінних земель державної власності, що перебувають у постійному користуванні, припинення права постійного користування ними, вилучення, припинення права державної власності та права постійного користування здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України. Такий правовий висновок викладений у пункті 13 постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 914/519/17.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що статтею 2 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" передбачено, що майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі об`єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечуються реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Згідно з постановою президії Верховної Ради Української РСР №1370-ХІІ від 29.07.1991 "Про статус Української академії аграрних наук" за Українською академією аграрних наук було закріплено землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходиться в розпорядженні установ.

Пунктом 4 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI передбачено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, які перебувають у постійному користуванні Національної академії наук України, державних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу; вилучення земельних ділянок Національної академії наук та національних галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою президії Національної академії Наук України та президій національних галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до статуту ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" (в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол № 8) та надання згоди в.о. директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенком Ю.Є. на вилучення земельної ділянки від 28.07.2016) Державне підприємство "Дослідне господарство"Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національно академії аграрних наук України" безпосередньо підпорядковане Інституту овочівництва і баштанництва Національно академії аграрних наук України (далі - Інститут), загальне підпорядкування - Національній академії аграрних наук України (далі - Академія) як органу по управлінню державним майном, закріпленим за господарством (п. 1.3). Господарство створене з метою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Національної академії аграрних наук України умов для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок, їх апробації, проведення виробничої перевірки і впровадження їх у виробництво та іншої господарської діяльності (п. 2.1). Господарство є державним сільськогосподарським статутним об`єктом підприємницької діяльності, що здійснює дослідну, господарську і комерційну діяльність з метою досягнення позитивних економічних результатів та одержання прибутку (п. 2.2). Господарство є державним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання (п. 3.1.). Господарство має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, в разі потреби реєстраційні рахунки у відділеннях Державного казначейства, діє за принципом повного господарського розрахунку, має печатку зі своїм повним найменуванням, ідентифікаційним кодом і належністю до Національної академії аграрних наук України, кутовий штамп та інші печатки, необхідні для ведення діловодства, знак для товарів і послуг (п. 3.5). Економічною основою діяльності господарства є державна власність України на основні засоби, інше майно, закріплене Академією за господарством, а також землі академії, які надані господарству згідно з державним актом на право постійного користування (3.6) (т.35, а.с.28-35).

Статутом ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" (в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8) та надання згоди в.о. директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенком Ю.Є. на вилучення земельної ділянки від 28.07.2016) закріплено, що використання земельних ділянок, переданих державою у постійне користування та майна - у безстрокове безоплатне користування Академії, здійснюється відповідно до законодавства України, статутів Академії та Інституту, а також цього статуту. Порядок володіння, користування земельними ділянками та розпорядження майном, питання, пов`язані з вилученням землі та відчуження майна, погоджуються виключно з президією Академії (п. 4.2). Земельні ділянки, які надані в постійне користування господарству для розміщення його об`єктів, здійснення науково-дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарський культур, кормів для племінних тварин і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених статутом Академії, цим статутом, є державною власністю (п. 4.3).

Вилучення земельних ділянок господарства може здійснюватися лише за згодою президії Академії відповідно до Земельного кодексу України (п.4.4). Землі дослідних полів господарства та ділянки з цінними ґрунтами відносяться до особливо цінних земель і їх вилучення для суспільних потреб не допускається, крім випадків, визначених Земельним кодексом України (п. 4.5). Господарство здійснює користування землею і іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства (п. 4.6).

Зазначене також узгоджується з приписами частини 1 статті 150 ЗК України, які також відмежовують належність до особливо цінних земель цінних ґрунтів та дослідних полів науково-дослідних установ.

Відповідно до Статуту Національної академії аграрних наук України (в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8) Національна академія аграрних наук України є державною науковою організацією, яка заснована на державній власності і користується правами самоврядності (п. 1). До структури Академії входять президія, відділення, наукові та інші установи, підприємства та організації, що перебувають у віданні Академії, згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Академії (п. 9). Основною ланкою структури Академії є наукові установи (п. 10). Академія здійснює свої повноваження через загальні збори, президію та її бюро, відділення і наукові установи, а також членів Академії (п. 11). Відповідно до пункту 47 Статуту у період між засіданнями загальних зборів керівництво діяльністю Академії здійснює її президія, строк повноважень якої становить п`ять років. Рішення щодо кількісного і персонального складу президії ухвалюють загальні збори. Підпунктом 10 пункту 59 статуту передбачено, що президія в установленому порядку веде облік об`єктів майнового комплексу Академії, здійснює управління ними і контроль за ефективністю їх використанням та збереженням, зокрема, погоджує вилучення та надання земельних ділянок, закріплених за Академією, науковим та іншим установам, підприємствам та організаціям, що перебувають у її віданні, в установленому законом порядку (т.35, а.с.47-58).

Земельні ділянки, віднесені до особливо цінних земель, які перебувають у постійному користуванні наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні Академії, вилученню не підлягають, крім випадків, передбачених земельним законодавством (абз. 2 п. 95 статуту Академії в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8).

Судова колегія зазначає, що спірна земельна ділянка, загальною площею 1203,2074 га, рілля, перебувала у складі земельної ділянки, постійним землекористувачем якої є Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", та права якої посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994, виданого Зміївською районною радою народних депутатів Зміївского району Харківської області у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 2500,00 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з оспорюваної постанови Президії Національної академії аграрних наук України земельна ділянка загальною площею 1204,6 га, з них: рілля 1168,1 га, польові дороги 8,0 га, лісосмуги 28,5 га, у більшій частині є ріллею. Також, в оспорюваному розпорядженні Зміївської районної держаної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 зазначено про вилучення з постійного користування земельної ділянки, загальною площею 1203,2074 га, рілля, за кадастровим номером :01:000:0267. Тобто, під час вирішення питання щодо вилучення спірної земельної ділянки, та фактично припинення права постійного користування боржника на цю земельну ділянку, до складу останньої входили сільськогосподарські угіддя, зокрема, угіддя зайняті ріллею.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 09.12.2016 №97-20.20-0.3-2546/14-16 (т.35, а.с. 61) правовий статус земельної ділянки згідно державного акту на право постійного користування серії ХР-12-00-000201 від 01.07.1994 реєстр. №7 ведення сільськогосподарського виробництва, державна власність; цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, угіддя рілля, сіножаті, пасовища, під господарськими будівлями і дворами, під господарськими шляхами і прогонами, ліси та інші лісо вкриті площі, відкриті заболочені землі, відкриті землі без рослинного покриву, вода; агровиробничі групи ґрунти, бал бонітету (віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель) ґрунти 41 е, д чорноземи опідзолені і слабореградовані та темно-сірі сильнореградовані ґрунти (важкосуглинкові, середньосуглинкові), 53 е, л, д - чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильно реградовані (важкосуглинкові, середньосуглинкові, легкоглинисті) віднесені до особливо цінних земель.

Досліджуючи обставини справи в їх сукупності, колегія суддів враховує, що у листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-12-14893/0/19-20 від 25.06.2020 (т.35, а.с. 68-69) щодо надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0309 площею 1203,2074 га та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0267 площею 1203,2074 га, зазначено про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0267 площею 1203,2074 га частково відносилася до особливо цінних земель агровиробничої групи ґрунтів з шифром 53е, 53л, 41е. Право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0267 зареєстровано 15.05.2018 за Інститутом овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України. Зазначену земельну ділянку перенесено в архів 25.06.2018, поземельну книгу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267 закрито. Державна реєстрації земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:000:0309 площею 1203,2074 га зареєстровано 30.10.2018 за Інститутом овочівництва та баштанництва Національної академії аграрних наук України. Внаслідок корегування технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 24.03.2017 та технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 25.09.2017, державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267 скасовано, поземельну книгу закрито, перенесено її в архів та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0309, що не призвело до зміни місце розташування земельної ділянки, площі земельної ділянки, категорії земель, цільового призначення, форми власності та права постійного користування.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0309 фактично є тією ж самою земельною ділянкою, що й з кадастровим номером :01:000:0267. Наведені обставини не заперечується учасниками справи.

Водночас, інформація про те, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0309 загальною площею 1203,2074 га входять особливо цінні землі, вбачається також з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-9.1-8103/0/19-19 від 10.10.2019 (т.33, а.с.180-181, т.35, а.с.70-71), в якому зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0309 загальною площею 1203,2074 га, в наявності ґрунти 53е, 53л, 41е віднесені до особливо цінних ґрунтів.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0267, яка в подальшому зареєстрована з кадастровим номером :01:000:0309, містила особливі цінні ґрунти на час прийняття рішення щодо її вилучення з постійного користування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", а отже порядок її вилучення повинен відповідати приписам ст.ст. 149, 150 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 73 ГПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а одним із засобів доказування є електронні докази.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 ГПК України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 79 цього Кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина перша). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 14.12.2021 у справі № 917/2117/19 (на які посилається скаржник у касаційній скарзі).

Відтак, вирішуючи спір у цій справі, суд апеляційної інстанції, враховуючи наведені норми процесуального закону та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і у сукупності, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження обставин, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267 загальною площею 1203,2074 га входять особливо цінні землі, є більш вірогідними та не спростовані під час апеляційного перегляду даної справи.

Більш того, в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 25.04.2023 прокурором та представником Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України було зазначено про те, що вказані обставини щодо віднесення спірної ділянки до особливо цінних земель не заперечується.

Щодо не встановлення в якій частині та площі спірна земельна ділянка містить особливо цінні землі, то судова колегія враховує, що приписи частини 1 статті 150 Земельного кодексу України визначають загальний критерій для поняття «особливо цінні землі», а отже в даному випадку немає прив`язки до кількісного показника.

До того ж, до складу особливо цінних земель належать землі дослідних полів науково-дослідних установ, якою є ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН".

Тобто, на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:000:0267 (в подальшому зареєстрована за кадастровим номером :01:000:0309) площею 1203,2074 га, яка частково містить особливо цінні ґрунти розповсюджується правовий режим, встановлений ст. 150 Земельного кодексу України, а отже і її вилучення повинно відбуватися відповідно до спеціальних норм, чого в даному випадку дотримано не було.

Дана обставина не була предметом дослідження при розгляді аналогічних заяв, поданих ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" та розпорядником майна - в.о. керівника ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражним керуючим Татіщевем О.Є.

Щодо доводів апелянтів відносно того, що в межах справи про банкрутство ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" розглядалися заяви з аналогічними вимогами та з аналогічних підстав, встановлені обставини Верховним Судом є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу (пункт 3 частини 1 статті 231 ГПК України).

Так, в межах даної справи була розглянута заява ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (від 22.05.2018), подана в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у задоволенні якої відмовлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2018, залишеною без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 та Верховного Суду від 23.04.2019.

Вказана заява ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" була обґрунтована лише обставинами щодо неправомірності дій ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" щодо надання згоди на вилучення на вилучення земельної ділянки площею 1204,2074 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201, у відповідності до приписів статті 20 Закону про банкрутство, що унеможливлює відновлення платоспроможності боржника та погашення кредиторської заборгованості по справі № 922/2315/16. Вимога про скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" заявлена як похідна до основної вимоги заявника про спростування майнових дій боржника. Тобто, у даній заяві не було визначено підставою вимог про спростування майнових дій боржника порушення порядку припинення права постійного користування та вилучення земельної ділянки.

У подальшому, до суду надійшла заява розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (від 30.07.2019), у задоволенні якої відмовлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2020.

В обґрунтування заяви арбітражний керуючий, серед іншого, посилався на обставини порушення порядку вилучення спірної земельної ділянки з користування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" з урахуванням приписів ч.ч. 2,3 ст. 84, ч.ч.84, ч.ч. 3,4 ст. 142, ч.ч. 1, 2, 9 ст. 149 Земельного кодексу України, з огляду на те, що у складі земельної ділянки були рілля (ч.9 ст. 149 ЗК України). Вказана заява не містить посилань на те, що до складу спірної земельної ділянки входять особливо цінні ґрунти, що передбачає відмінний порядок її вилучення у відповідності до приписів статті 150 ЗК України, докази щодо наведених обставин також не були долучені до вказаної заяви в обґрунтування її вимог (т.33, а.с. 1-69).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 скасовано в частині відмови в задоволенні вимог про визнання неправомірними та спростування майнових дій боржника щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва НААН України та визнання незаконним та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 "Про вилучення з постійного користування ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" земельної ділянки". Провадження у справі в частині зазначених вимог закрито. В іншій частині ухвалу суду від 01.04.2020 залишено без змін.

Судова колегія зазначає, що ТОВ "Торговий дім "Украгропром" не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, та під час апеляційного перегляду, серед іншого, наголошувало на порушенні порядку вилучення особливо цінних земель боржника з урахуванням вимог статті 150 Земельного кодексу України. Проте, постанова суду апеляційної інстанції не містить висновків щодо надання оцінки таким твердженням заявника апеляційної скарги, оскільки апеляційний перегляд здійснений з урахуванням вимог та підстав поданої розпорядником майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражним керуючим Татіщевим О.Є. заяви про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника (від 30.07.2019), в якій відсутні були наведені обґрунтування.

Постановою Верхового Суду від 08.12.2020 ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 (у частині, що залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 залишено без змін.

Судова колегія зазначає, що у пункті 54 постанови Верховного Суду від 08.12.2020 у цій справі Верховний Суд вказав наступне:

"54. Стосовно доводів скаржника, з посиланням на приписи частин 1, 2, 9 статті 149 Земельного кодексу України, про відсутність у Зміївської районної державної адміністрації Харківської області повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки така ділянка належить до особливо цінних земель, з посиланням на копію відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківської області (том 33 арк. справи 180), колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

54.1. Аналізуючи встановлені обставини справи, досліджені судами докази, зміст заявлених вимог та відповідні доводи, слід дійти висновку, що на момент вчинення майнових дій щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі Державного акту від 01.07.1994 серії ХР 12-00-000201 та прийняття Розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, - спірна земельна ділянка значилась за кадастровим номером :01:000:0267, та не входила до складу особливо цінних земель, що саме і підтверджується копією відповіді про розгляд запиту Головного управління Держгеокадастру у Харківської області від 10.10.2019 №29-20-9,1-8103/0/19-19 (том 33 арк. справи 180).

54.2. Питання зміни кадастрового номеру та надання певній земельній ділянці статусу особливо цінних земель не належить до питань дослідження в межах цього судового провадження (заява розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від 30.07.2019).".

Тобто, у вищезазначеній постанові Верховний Суд зауважив на тому, що питання статусу вилученої земельної ділянки як особливо цінних земель не було досліджено в межах розгляду, зокрема, заяви розпорядника майна (від 30.07.2019). Дане питання не досліджувалося й під час розгляду заяви ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про спростування майнових дій боржника (від 22.05.2018).

Під час розгляду заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" досліджено питання віднесення спірної земельної ділянки до особливо цінних земель (враховуючи наявність у складі земельної ділянки цінних ґрунтів), питання зміни кадастрового номеру такої земельної ділянки.

Крім того, направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав на необхідності дослідження судом апеляційної інстанції обставин щодо часткового віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267 до особливо цінних земель, тоді як з`ясування наведених обставин можливе лише під час розгляду заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" по суті.

Відтак, у заяві ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання недійсними та спростування майнових дій боржника кредитор як на основну з підстав обґрунтування своєї заяви посилається саме на порушення порядку припинення права постійного користування та вилучення земельної ділянки як особливо цінних земель. Натомість, заяви, які суд розглядав попередньо, подані ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" та розпорядником майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", тобто, іншими заявниками, при цьому, заява ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" містить інші підстави. Також, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, яким надано право встановлювати певні обставини, за наслідками розгляду цих заяв ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" та розпорядником майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" не містять правої оцінки наведених обставин та дослідження відповідних доказів.

До того ж, під час з`ясування доводів та вимог апеляційних скарг прокурором та представником Інституту було підтримано саме вимоги про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Торговий Дім "Украгропром", а не закриття провадження у відповідності до вимог статті 231 ГПК України з підстав наявності судового рішення у справі №922/2315/16 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Також безпідставними визнаються доводи скаржників щодо встановлення у пункті 54 постанови Верховного Суду від 08.12.2020 у даній справі обставин щодо наявності/відсутності у складі спірної земельної ділянки особливо цінних земель.

Статтею 75 ГПК України визначено підстави звільнення від доказування.

Так, за наявності визначених статтею 75 ГПК України підстав учасники процесу можуть бути звільнені від доказування, зокрема частиною четвертою цієї статті передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 зроблено висновок, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

Аналізуючи положення частини сьомої статті 75 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18, пункт 32) дійшла висновку, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

У пункті 7.10 постанови від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених статтею 75 ГПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною (такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20).

Натомість, у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як преюдиційні обставини щодо відсутності у складі земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267 площею 1203,2074 га особливо цінних земель, оскільки зроблені Верховним Судом висновки у справі №922/2315/16 є правовою оцінкою обставин з урахуванням відповіді про розгляд запиту Головного управління Держгеокадастру у Харківської області від 10.10.2019 №29-20-9.1-8103/0/19-19, в якому була відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0267, а натомість надано відомості лише про земельну ділянку :01:000:0309, тоді як питання зміни кадастрового номеру не досліджувалось.

До того ж, як було зазначено такі обставини не належали до предмета доказування у відповідній справі під час розгляду заяв ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" та розпорядника майна ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", не досліджувались і не встановлювались у ній судом першої та апеляційної інстанції, що знайшло своє відображення у мотивувальних частинах відповідних судових рішень.

При цьому, з урахуванням доводів та вимог заяви ТОВ "Торговий дім "Украгропром" питання зміни кадастрового номеру та надання певній земельній ділянці статусу особливо цінних земель належить до питань дослідження в межах цього судового провадження, що й було зроблено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, питання про володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, які перебувають в постійному користуванні установ, організацій та підприємств, що віднесені до відання Національної академії аграрних наук України, врегульовано Порядком розгляду Національною академією аграрних наук України земельних питань (далі - Порядок), затверджених постановою Президії НААН від 26.02.2014 (протокол №2) (т.35, а.с. 59-60).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку земельні ділянки, які надані у постійне користування Національній академії аграрних наук та організаціям, що віднесені до її відання, перебувають у державній власності. Порядок володіння, користування та розпорядження земельними ділянками визначається виключно Президією в межах визначених повноважень.

Пунктом 1.2 вищезазначеного Порядку передбачено, що Президія приймає рішення із земельних питань в межах, визначених законодавством повноважень: надає згоду на вилучення земельних ділянок; надає згоду на встановлення права земельного сервітуту; приймає рішення (надає) згоду на вчинення інших дій, які стосується земельних відносин, в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.4 Порядку особи, зацікавленні у вилученні земельної ділянки, подають клопотання до землекористувача про надання ним погодження на вилучення земельної ділянки та порушення перед Президією питання про надання згоди на таке вилучення. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються: обґрунтування необхідності вилучення земельної ділянки із зазначенням мети та способу її подальшого використання; схема розташування земельної ділянки в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і контурів; кадастровий план із зазначенням площі земельної ділянки, лінійних промірів, складу угідь, каталогу координат поворотних точок тощо; довідка про якісну характеристику ґрунтового покрову земельної ділянки. Землекористувач розглядає питання доцільності вилучення земельної ділянки та звертається із листом до Президії про надання згоди на вилучення земельної ділянки. До листа землекористувача додається клопотання зацікавленої особи з відповідними додатками.

Матеріали справи свідчать, що 15.04.2021 боржником було надано клопотання до суду першої інстанції (вх.№8553) про витребування у Національної академії аграрних наук України завірених належним чином копій наступних документів: 1) клопотання, що подавалося Інститутом овочівництва і баштанництва НААН (особа, яка зацікавлена у вилученні земель) до землекористувача ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" в 2016 році про надання погодження на вилучення земельних ділянок загальною площею 1204,6 га з усіма додатковими документами, подання яких передбачено Порядком розгляду Національною академією аграрних наук України земельних питань, затвердженого постановою президії НААН від 26.02.2014 року (протокол №2); 2) лист землекористувача ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" до президії НААН з обґрунтуванням доцільності вилучення земельних ділянок та про надання згоди на вилучення земельних ділянок загальною площею 1204,6 га у 2016 році; 3) всі документи, пов`язані з вилученням у 2016 році земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, що на праві постійного користування надані ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 01.07.1994 року серії ХР-12-00-000201.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 задоволено вищевказане клопотання боржника; зазначено про необхідність надання витребуваних документів до суду не пізніше ніж до 06.12.2021.

06.12.2021 від Національної академії аграрних наук України надійшло повідомлення (вх.№28770), в якому зазначено про те, що Академія надає на виконання ухвали суду від 02.11.2021 лист-звернення Інституту овочівництва і баштанництва НААН від 26.04.2016 року №16-01/341 з додатком. При цьому Академія вказала, що інші документи, які витребувані ухвалою суду - відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують дотримання президією НААН вищевказаного Порядку розгляду Національною академією аграрних наук України земельних питань.

Крім того, як вже зазначалось, згода в.о. директора ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" Лисенка Ю.Є. на вилучення земельної ділянки датована 28.07.2016, тобто надана через два місяці після прийняття оскаржуваної постанови президії НААН від 26.05.2016.

Вказане також свідчить, що постанова президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН" прийнята з порушеннями встановленого порядку, не надано погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки з його користування та останній взагалі не звертався із листом до президії НААН України про надання згоди на вилучення земельної ділянки.

Як вже було встановлено судом в даному випадку було порушено порядок вилучення земельної ділянки, як особливо цінних земель, та, як наслідок, неправомірно припинено право постійного користування боржника щодо цієї земельної ділянки. При цьому, постанова Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол № 8 від 25.05.2016) "Про передачу землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" в постійне користування Інституту овочівництва та баштанництва НААН", майнові дії ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" (боржника) щодо надання згоди від 28.07.2016 №б/н на вилучення особливо цінної земельної ділянки та розпорядження Зміївської районної держаної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 перебувають у правовому взаємозв`язку, які не можуть бути відокремлені один від одного.

Преамбулою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла на момент порушення провадження у справі ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН") передбачено, що цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно з преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла на момент порушення провадження у справі ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН") під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частина перша статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кореспондується з частиною першою статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з державним актом серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994 земельна ділянка була надана ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" у постійне користування для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до Статуту ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" видами діяльності боржника згідно з КВЕД зазначено: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур, насіння олійних культур; 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.47 - розведення свійської птиці; 01.61 - допоміжна діяльність в рослинництві; 01.62 - допоміжна діяльність в тваринництві; 01.63 - післяурожайна діяльність; 01.64 - оброблення насіння для відтворення; 03.12 - прісноводне рибальство; 10.12 - виробництво м`яса свійської птиці; 10.91 - виробництво готових кормів для тварин, що утворюються на фермах; 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами; 46.33 - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.81 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями, тютюновими виробами; 47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 52.10 - складське господарство; 72.19 - дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих технічних наук; 33.17 - ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.

З огляду на види діяльності ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН", встановивши, що вилучена земельна ділянка належить до особливо цінних земель, то її ефективне використання в процедурі розпорядження майном, у тому числі шляхом вирощування продукції та подальша її реалізація, могло надати можливість боржнику отримати прибуток та направити його на погашення кредиторської заборгованості. При цьому, вилучення даної земельної ділянки із землекористування боржника постановою президії НААН та відмова ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" від права землекористування призвело до втрати відповідних можливостей та погіршення фінансового стану підприємства, що з часом знайшло своє підтвердження.

Відтак, дії боржника щодо надання згоди від 28.07.2016 на вилучення земельної ділянки, постанова Президії Національної академії аграрних наук України (протокол від 25.05.2016 №8) та розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 № 326 "Про вилучення з постійного користування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" порушують в даному випадку права та законні інтереси боржника як суб`єкта господарювання, оскільки протиправно зменшується обсяг його майнових прав, та позбавляє можливості боржника здійснювати господарську діяльність на зазначеній земельній ділянці сільського господарського призначення, а також його кредиторів, оскільки протиправне безоплатне та безеквівалентне зменшення майна боржника знижує ефективність відновлення платоспроможності боржника і задоволення вимог всіх його кредиторів.

При цьому, в даному випадку суд апеляційної інстанції зазначає про те, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Суд звертається до практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц), згідно з якою добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

При цьому у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17 зроблено висновок, що з конструкції частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц звернуто увагу, що згідно із частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), п.36).

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора

Наведені висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 та від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18, на які, серед іншого, посилався скаржник у своїй касаційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що застосування апеляційним господарським судом принципу добросовісності та заборони зловживання правами, за відсутності посилання у заяві про спростування майнових дій на положення статей 3, 13 Цивільного кодексу України, у цій справі, узгоджується із принципом jura novit curia ("суд знає закони") (наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 18.08.2022 у справі 911/1707/18 (911/3510/20).

Проте в даному випадку, вчинення боржником дій щодо надання згоди від 28.07.2016 на вилучення земельної ділянки, яка віднесена до особливо цінних земель та ефективне використання якої в процедурі розпорядження майном могло надати можливість боржнику отримати прибуток задля погашення кредиторської заборгованості, після обізнаності ДП "ДГ "БОРКИ" ІОБ НААН" щодо прийняття заяви ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про порушення справи про банкрутство відносно боржника, а також прийняття постанови Президії Національної академії аграрних наук України з метою недопущення неправомірного та неефективного використання земель ДП ДГ "Борки" ЮБ НААН у зв`язку із можливістю банкрутства підприємства, не можна визнати як добросовісну поведінку даних осіб відносно кредиторів боржника, які мають право розраховувати на погашення своєї кредиторської заборгованості за рахунок доходів боржника, а також враховуючи порушення встановленого законодавством порядку вилучення даної категорії земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вимоги ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання незаконною та скасування постанови президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (протокол №8) "Про передачу землі із землекористування державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН" в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН" щодо земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, з них: рілля - 1168,1 га, польові дороги - 8,0 га, лісосмуги - 28,5 га і передачі їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН, а також про визнання недійсними та спростування майнових дій Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту від 01.07.1994 серії ХР №12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, правомірно та обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що вимога ТОВ "Торговий дім "Украгропром" про визнання незаконним та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківській області від 15.11.2017 №326 є нерозривно пов`язаною з вищенаведеними вимогами та вказане розпорядження суперечить вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення цієї вимоги.

Щодо доводів апелянтів про те, що відповідна заява мала розглядатись в окремому позовному проваджені, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено виключну підсудність одному господарському суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, всіх спорів за участю боржника та щодо його майна.

За таких обставин, після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства всі майнові спори, стороною в яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство, саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відтак, доводи скаржників про порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині не застосування вимог статті 20 Закону про банкрутство знайшли своє підтвердження, проте наведене порушення не призвело до неправильного вирішення справи, та, з урахуванням встановлених обставин, не є підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційних скарг жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшов суд першої інстанції, та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України та апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16- без змін.

Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.04.2022 у справі №922/2315/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.05.2023.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель