ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

15 травня 2023 року м. Харків Справа № 913/101/23
Провадження №15/913/101/23
про порушення провадження у справі про банкрутство
Суддя Смола С.В.
Секретар судового засідання Пата А.С.
У засіданні брали участь:
від боржника: адвокат Комісаренко А.В. на підставі ордеру від 09.05.2023 серії АА №1302342 (у режимі відеоконференції);
арбітражний керуючий Юрків А.В.: не прибув.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк») 31.03.2023 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) звернулось до Господарського суду Луганської області з заявою до боржника Приватного акціонерного товариства «Сталь» (далі ПрАТ «Сталь»), про порушення провадження у справі про банкрутство.
В обґрунтування заяви ініціюючий кредитор зазначив, що між АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Сталь» 11.08.2010 укладено генеральну кредитну угоду №6110N2.
В рамках вказаної генеральної угоди 19.12.2012 між сторонами укладений кредитний договір №6112К3 із змінами та доповненнями, за яким позичальнику надано кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 5 604 000 Євро.
Додатковою угодою від 12.11.2015 №6112К3-20 сторони домовились про здійснення переведення заборгованості за кредитним договором від 19.12.2012 №6112К3 з іноземної валюти в національну валюту України за офіційним курсом НБУ на дату підписання цієї додаткової угоди, у т.ч. за основним боргом у сумі 4 870 224,84 Євро, що за курсом НБУ становить еквівалент 118 766 773 грн 76 коп.; за нарахованими та несплаченими процентами у сумі 499 924,72 Євро, що за курсом НБУ становить еквівалент 12 191 315 грн 20 коп. Кінцевий термін погашення кредиту встановили 25.06.2028.
У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору №6112К3 станом на 22.03.2023 за ним виникла заборгованість перед банком у загальній сумі 202 404 122 грн 76 коп., у т.ч. 118 766 773 грн 76 коп. сума заборгованості за кредитом, 56 500 200 грн 40 коп. проценти за користування кредитом, 4 778 517 грн 16 коп. комісія за управління кредитом, 5 025 553 грн 07 коп. 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України, 17 333 078 грн 38 коп. інфляційні втрати.
В рамках вказаної генеральної угоди 06.09.2013 між сторонами укладений кредитний договір №6113К4 із змінами та доповненнями, за яким позичальнику надано кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 15 000 000 грн 00 коп.
Додатковою угодою від 10.06.2016 №6113К4-8 сторони встановили кінцевий термін погашення кредиту 25.06.2028.
У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору №6113К4 станом на 21.01.2022 за ним виникла заборгованість перед банком у загальній сумі 27 911 556 грн 44 коп., у т.ч. 15 000 000 грн 00 коп. сума заборгованості за кредитом, 9 309 297 грн 83 коп. проценти за користування кредитом, 537 155 грн 48 коп. комісія за управління кредитом, 690 260 грн 65 коп. 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України, 2 374 842 грн 48 коп. інфляційні втрати.
У поданій заяві ініціюючий кредитор запропонував для призначення та виконання повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство боржника кандидатуру арбітражного керуючого Юрківа Антона Володимировича.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників ініціюючого кредитора та боржника, господарський суд
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2023 заява передана на розгляд судді Смолі С.В.
У судовому засіданні 15.05.2023 представники ініціюючого кредитора та боржника брали участь у режимі відеоконференції. Арбітражний керуючий Юрків А.В. у судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
На виконання вимог ухвали суду від 12.04.2023 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом від 27.04.2023 №5439/5/09-19-13-04 повідомило, що ПрАТ «Сталь» подано останню податкову декларацію з податку на прибуток за 2020 рік 09.02.2021 та останню податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2022 року 21.02.2022. Зазначило, що у ПрАТ «Сталь» станом на 25.04.2023 немає податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.
Також надало відомості про банківські рахунки ПрАТ «Сталь».
11.05.2023 на адресу електронної пошти суду від боржника надійшов відзив від 09.05.2023 на заяву про порушення провадження у справі про банкрутство, підписаний кваліфікованим електронним підписом, у якому він зазначив, що документація підприємства, техніка (комп`ютери, сервери) залишилися в офісі підприємства у м. Сєвєродонецьку їх теперішня доля керівництву підприємства невідома.
Указав, що станом на 20.04.2021 кількість акціонерів складала 7 755 осіб; загальна кількість цінних паперів 24 508 147; загальна номінальна вартість цінних паперів 6 127 036 грн 75 коп.; кількість голосуючих цінних паперів 22 294 985.
Депозитарною установою боржника є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бул-Спред».
Усе майно підприємства: виробниче обладнання, автоматична формувальна лінія, приміщення виробничого цеху, інше нерухоме майно, транспортні засоби знаходяться у м. Луганську.
Майна на території України, підконтрольній органам державної влади України, підприємство не має.
Майно підприємства, що є обтяженим, зазначено в заяві ініціюючого кредитора, та знаходиться в м. Луганську.
Зазначив, що вартість автоматичної формувальної лінії Savelli згідно висновку про вартість майна від 31.07.2019 №УКБ-06-07-19.3 становить 93 519 000 грн 00 коп., виробничого обладнання у кількості 386 шт. згідно висновку про вартість майна від 31.07.2019 №УКБ-06-07-19.3 46 579 630 грн 00 коп., нежитлових будівель (разом з ділянкою КГШ) 11 509 600 грн 00 коп.
Указав, що ПрАТ «Сталь» має прострочення по сплаті певних платежів (тіла кредиту, процентів тощо) ще з 26.02.2020 та з 26.03.2020, з яких АТ «Укрексімбанк» здійснює нарахування процентів, комісій, 3% річних, інфляційних втрат). Саме з цих дат, а думку боржника, ініціюючий кредитор отримав можливість з огляду на положення кредитних договорів на примусове стягнення коштів з боржника.
З огляду на викладене боржник заявив про сплив позовної давності за всіма вимогами АТ «Укрексімбанк» по кредитній угоді від 11.08.2010 №6110N2 та кредитних договорах від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4.
Також послався на сертифікати Торгово-промислової палати України №614, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 18.07.2014 для ПрАТ «Сталь» при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, та №615, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 18.07.2014 для ПрАТ «Сталь» при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків подання податкової декларації.
На думку боржника, АТ «Укрексімбанк» у заяві вказує кінцевий термін погашення кредитів за кредитними договорами 25.06.2028, проте не вказує обґрунтованих та підставних обставин для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Боржник зазначив, що не погоджується із розрахунками заборгованості (процентів, комісій, 3% річних, інфляційних втрат) за обома кредитними договорами, зробленими АТ «Укрексімбанк».
Крім того боржник просив продовжити ПрАТ «Сталь» строк на подання відзиву на місяць та відкласти підготовче засідання на іншу дату.
Протокольною ухвалою суду від 15.05.2023 задоволено клопотання ПрАТ «Сталь» про продовження строку на подання відзиву та продовжено боржнику строк для подання відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство по день його фактичного надходження до суду 11.05.2023.
Указав, що сплата комісій передбачена умовами кредитних договорів від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4 та додаткових угод до них.
Крім того, АТ «Укрексімбанк» просило продовжити строк на подання пояснень.
Протокольною ухвалою суду від 15.05.2023 вказане клопотання задоволено та продовжено ініціюючому кредитору строк для подання пояснень на відзив по день їх фактичного надходження до суду 15.05.2023.
Дослідивши надані ініціюючим кредитором та боржником документи, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.2 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до абз.5 ст.1 КУзПБ грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Частиною 3 ст.39 КУзПБ передбачено, що якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.
Частиною 2 ст.8 КУзПБ передбачено, що право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
Вимоги ініціюючого кредитора підтверджуються наступним.
11.08.2010 між ПАТ «Укрексімбанк» та ВАТ «Сталь» укладена генеральна кредитна угода №6110N2, відповідно до п.1.1 якої генеральна угода регулює загальні засади співпраці між банком та позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності позичальника, яка містить усі напрями діяльності підприємства позичальника, зазначені у бізнес-плані позичальника.
Згідно з п.1.2 генеральної угоди метою цією генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї генеральної угоди шляхом укладення кредитних договорів.
Підпунктом 4.5.1 п.4.5 генеральної угоди в редакції додаткової угоди від 06.09.2013 №6110N2-8 передбачено, що загальний розмір заборгованості позичальника за кредитом за цією генеральною угодою не може перевищувати 82 500 000 грн 00 коп. Сторони домовились, що загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою поширюється на кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності генеральною угодою, та є такими, що діятимуть у рамках генеральної угоди і є відповідними додатками до генеральної угоди згідно з додатком І до Генеральної угоди, а також на всі кредитні договори, які будуть укладені в рамках генеральної угоди протягом її дії.
19.12.2012 між ПАТ «Укрексімбанк» як банком та ПАТ «Сталь» як позичальником укладений кредитний договір №6112К3.
Внаслідок фінансування проекту за рахунок ресурсів Інобанку позичальникові надається кредит шляхом відкриття банком невідновлювальної кредитної лінії (далі кредит або кредитна лінія) на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені цим договором (п.3.1 кредитного договору №6112К3).
У пп.3.2.1 п.3.2 кредитного договору №6112К3 у редакції додаткової угоди від 12.11.2015 №6112К3-20 сторони передбачили, що невідновлювальна кредитна лінія з лімітом заборгованості в 118 766 773 грн 76 коп.
Відповідно до пп.3.2.2 п.3.2 кредитного договору №6112К3 у редакції додаткової угоди від 10.06.2016 №6112К3-22 кінцевий термін погашення кредиту 25.06.2028.
У підпунктах 3.2.5.1 3.2.5.5 п.3.2 кредитного договору №6112К3 (з наступними змінами) сторони передбачили види, розмір та строки сплати позичальником комісій банку за користування кредитом.
Крім того, ст.4 кредитного договору №6112К3 (з наступними змінами) також регулює питання сплати комісій, їх види та розміри процентної ставки.
Додатковою угодою від 20.12.2018 №6112К3-0027 сторони виклали додаток №1 до кредитного договору №6112К3 «Графік зміни ліміту заборгованості» у новій редакції.
Як зазначив позивач, станом на 22.03.2023 заборгованість позичальника за кредитним договором №6112К3 становить 202 404 122 грн 76 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 118 766 773 грн 76 коп., проценти за користування кредитом 56 500 200 грн 40 коп., комісія за управління кредитом 4 778 517 грн 16 коп., 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань 5 025 553 грн 07 коп., втрати від інфляції 17 333 078 грн 38 коп.
Крім того, 06.09.2013 в рамках генеральної угоди від 11.08.2010 між ПАТ «Укрексімбанк» як банком та ПАТ «Сталь» як позичальником укладено кредитний договір №6113К4, за умовами п.3.1 якого в редакції додаткової угоди від 10.06.2016 №6113К4-8 банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором.
Відповідно до пп.3.2.3 п.3.2 кредитного договору №6112К4 у редакції додаткової угоди від 10.06.2016 №6113К4-8 кінцевий термін погашення кредиту 25 червня 2028 року.
У підпунктах 3.2.6.1 3.2.6.6 п.3.2 кредитного договору №6113К4 (з наступними змінами) сторони передбачили види, розмір та строки сплати позичальником комісій банку за користування кредитом.
Крім того, ст.4 кредитного договору №6113К4 (з наступними змінами) також регулює питання сплати комісій, їх види та розміри процентної ставки.
Додатковою угодою від 20.12.2018 №6113К4-0013 сторони виклали додаток №1 до кредитного договору №6113К4 «Графік зміни ліміту заборгованості» у новій редакції.
Як зазначив позивач, станом на 21.01.2022 заборгованість позичальника за кредитним договором №6113К4 становить 27 911 556 грн 44 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 15 000 000 грн 00 коп., проценти за користування кредитом 9 309 297 грн 83 коп., комісія за управління кредитом 537 155 грн 48 коп., 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань 690 260 грн 65 коп., втрати від інфляції 2 374 842 грн 48 коп.
11.08.2010 між ПАТ «Укрексімбанк» як іпотекодержателем та ВАТ «Сталь» як іпотекодавцем укладено іпотечний договір №6110Z16 з додатковими угодами до нього.
Відповідно до п.1.1 іпотечного договору №6110Z16 у редакції договору про внесення змін від 10.06.2016 №6110Z16-7 іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з генеральної угоди від 11.08.2010 №6110N2 з усіма чинним кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (генеральна угода та додатки далі кредитний договір), укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, відповідно до якого іпотекодержатель при виконанні іпотекодавцем певних його умов, відкриває іпотекодавцю відновлювальну (невідновлювальну) кредитну лінію з лімітом заборгованості 133 766 773 грн 76 коп. на визначених кредитним договором умовах строком погашення 25 червня 2028 року з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов кредитного договору.
Згідно з п.1.3 іпотечного договору №6110Z16 у редакції договору про внесення змін від 19.12.2012 №6110Z16-1 за домовленістю сторін загальна заставна вартість предмета іпотеки на дату підписання цього договору складає 13 788 000 грн 00 коп.
01.07..2014 між ПАТ «Укрексімбанк» як іпотекодержателем та ПАТ «Сталь» як іпотекодавцем укладено іпотечний договір №6114Z4 з додатковими угодами до нього.
Відповідно до п.1.1 іпотечного договору №6114Z4 у редакції договору про внесення змін від 10.06.2016 іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди від 11.08.2010 №6110N2 з усіма чинним кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (генеральна угода та додатки далі кредитний договір), укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, відповідно до якого іпотекодержатель при виконанні іпотекодавцем певних його умов, відкриває іпотекодавцю відновлювальну (невідновлювальну) кредитну лінію з лімітом заборгованості 133 766 773 грн 76 коп. на визначених кредитним договором умовах строком погашення 25 червня 2028 року з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов кредитного договору.
19.12.2012 між ПАТ «Укрексімбанк» як заставодержателем та ПАТ «Сталь» як заставодавцем укладений договір застави, за умовами п.1.1 якого в редакції договору про внесення змін від 10.06.2016 заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди від 11.08.2010 №6110N2 з усіма чинним кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (генеральна угода та додатки далі кредитний договір), укладеного між заставодавцем та заставодержателем, відповідно до якого заставодержатель при виконанні заставодавцем певних його умов, відкриває заставодавцю відновлювальну (невідновлювальну) кредитну лінію з лімітом заборгованості 133 766 773 грн 76 коп. на визначених кредитним договором умовах строком погашення 25 червня 2028 року з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов кредитного договору.
17.01.2014 ПАТ «Укрексімбанк» як заставодержателем та ПАТ «Сталь» як заставодавцем укладений договір застави, за умовами п.1.1 якого в редакції договору про внесення змін від 10.06.2016 заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди від 11.08.2010 №6110N2 з усіма чинним кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (генеральна угода та додатки далі кредитний договір), укладеного між заставодавцем та заставодержателем, відповідно до якого заставодержатель при виконанні заставодавцем певних його умов, відкриває заставодавцю відновлювальну (невідновлювальну) кредитну лінію з лімітом заборгованості 133 766 773 грн 76 коп. на визначених кредитним договором умовах строком погашення 25 червня 2028 року з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов кредитного договору.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.3 ст.346 ГК України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
На виконання умов укладених у рамках генеральної угоди від 11.08.2010 №6110N2 між ПАТ «Укрексімбанк» як банком та ПАТ «Сталь» як позичальником кредитних договорів від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4, останньому було видано кредитні кошти у сумі 5 604 000 Євро та 27 990 000 грн 00 коп. відповідно, що підтверджується доданими ініціюючим кредитором до заяви копіями банківських виписок.
Суд зауважує, що за умовами укладеної між сторонами додаткової угоди від 12.11.2015 наявна заборгованість за кредитним договором від 19.12.2012 №6112К3 була переведена в національну валюту України гривню по курсу НБУ 24,386302 за 1 євро, що станом на 22.03.2023 склала 118 766 773 грн 76 коп.
У свою чергу ПрАТ «Сталь» кредитні кошти повертало несвоєчасно, проценти за користування кредитом та передбачену договором комісію за управління також сплачувало несвоєчасно.
Як уже зазначалось судом боржником у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство заявлено про застосування позовної давності.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Частиною 4 ст.267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Умовами кредитного договору від 19.12.2012 №6112К3 у редакції додаткової угоди від 20.12.2018 №6112К3-0027 сторони виклали додаток №1 до кредитного договору №6112К3 «Графік зміни ліміту заборгованості» у новій редакції, зокрема передбачили помісячну сплату відповідних платежів з 20.12.2018 по 25.06.2028 у загальній сумі 118 766 773 грн 76 коп.
Умовами кредитного договору від 06.09.2013 №6113К4 у редакції додаткової угоди від 20.12.2018 №6113К4-0013 сторони виклали додаток №1 до кредитного договору №6113К4 «Графік зміни ліміту заборгованості» у новій редакції, зокрема передбачили помісячну сплату відповідних платежів з 20.12.2018 по 25.06.2028 у загальній сумі 15 000 000 грн 00 коп.
Ураховуючи той факт, що кредитними договорами встановлені періодичність платежів в рахунок погашення кредиту та процентів, позовна давність щодо кожного платежу спливає через три роки з відповідної дати чергового платежу.
Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, зокрема «...63. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд апеляційної інстанції...».
У постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №345/2315/21 було зроблено наступний висновок «...Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором...».
Крім того, боржник заперечив на заявлені АТ «Укрексімбанк» до стягнення комісії за обслуговування кредиту та послався на відповідну практику Верховного Суду.
З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2042/20).
У разі наявності обґрунтованих заперечень боржника відсутні підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство з огляду на існування спору про право.
Верховний Суд у постанові від 26.01.2023 у справі №917/1268/21 зазначив «...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що при наявності відзиву боржника, поданого в порядку ст.36 КУзПБ, на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з запереченнями щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, що не були предметом судового розгляду та щодо яких відсутнє судове рішення, з доданням доказів необґрунтованості вимог такого заявника (за наявності), господарський суд, на розгляді якого перебуває заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, не розглядає спір по суті (спір щодо кредиторських вимог, які стали підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), а на підставі положень ч.6 ст.39 КУзПБ відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право...».
Відсутність спору про право в розрізі процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язань, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури зобов`язання, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.
Також відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.12.2022 у справі № 910/862/22 поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може спостерігатися також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.
Отже, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням, невизнанням або недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Установлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Законодавство не містить переліку критеріїв для висновку про існування спору про право, який може бути виражений як в процесуальній формі - підтверджуватися судовими актами, так і в матеріально-правовій формі - підтверджуватися юридичними фактами
З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі.
З`ясовуючи питання щодо безспірності вимог заявника, суд має встановити чи існує спір, який не був предметом судового розгляду, між ініціюючим кредитором та боржником щодо вимог, які є підставою для звернення кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство саме на час підготовчого засідання (тобто до відкриття провадження у справі).
За наявності відзиву боржника, поданого в порядку ст.36 КУзПБ, на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з запереченнями щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, що не були предметом судового розгляду та щодо яких відсутнє судове рішення, з доданням доказів необґрунтованості вимог такого заявника (за наявності), господарський суд, на розгляді якого перебуває заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, не розглядає спір по суті (спір щодо кредиторських вимог, які стали підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), а на підставі положень частини шостої ст.39 КУзПБ відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги кредитора не є безспірними та свідчать про наявність спору про право.
Крім того суд зазначає наступне.
Ініціюючим кредитором заявлені вимоги до боржника про стягнення процентів за користування кредитом за кредитними договорами від 19.12.2012 №6112К3 за період з 24.05.2013 по 22.03.2023 у сумі 56 500 200 грн 40 коп. та від 06.09.2013 №6113К4 за період з 06.09.2013 по 02.08.2021 у сумі 9 309 297 грн 83 коп.
Суд зауважує, що у розрахунку заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором від 19.12.2012 №6112К3 (а.с.245-246 т.1) ініціюючим кредитором у відповідній таблиці (а.с.246 т.1) зазначений період нарахування з 12.11.2015 по 02.08.2021, а нижче під таблицею зазначено, що проценти нараховані за період з 12.11.2015 по 22.03.2023.
Відтак, зазначений розрахунок заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором від 19.12.2012 №6112К3 не є безспірним.
Також ініціюючим кредитором заявлені вимоги до боржника про стягнення 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України за кредитним договором від 19.12.2012 №6112К3 за період з 23.03.2020 по 22.02.2022 у сумі 5 025 553 грн 07 коп. та за договором від 06.09.2013 №6113К4 за період з 23.03.2020 по 22.02.2022 у сумі 690 260 грн 65 коп.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 №910/4518/16 висловила правову позицію щодо підходів до визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту.
Так, щодо нарахування процентів на підставі ст.625 ЦК України зазначено, що «...Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст.1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.
Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за ст.625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.
Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо.
Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Також Велика Палата Верховного Суду нагадує, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст.625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає...».
Ініціюючим кредитором заявлені проценти за користування кредитом за кредитними договорами від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4 та 3% річних нарахованих згідно ст.625 ЦК України.
Відтак, направивши вказане повідомлення-вимогу АТ «Укрексімбанк» змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитними договорами від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4, а тому строк повернення кредитних коштів є таким, що настав 30.04.2021.
Суд зауважує, що нараховувати проценти за користування кредитом банк мав право по 30.04.2021, а з 01.05.2021 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.
Як убачається із наданого АТ «Укрексімбанк» розрахунку процентів за користування кредитом за кредитними договорами від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4, банком проценти нараховувались до 02.08.2021, що є неправомірним та свідчить про існування спору про право щодо вказаних грошових зобов`язань, який не був предметом судового розгляду між ініціюючим кредитором та боржником.
Також заява ініціюючого кредитора обґрунтована невиконанням позичальником умов кредитних договорів від 19.12.2012 №6112К3 та від 06.09.2013 №6113К4 з додатковими угодами до них, які укладені між сторонами у рамках генеральної угоди від 11.08.2010 №6110N2 з додатковими угодами до неї, а також посиланням на іпотечні договори та договори застави з договорами про внесення до них змін, які укладені між сторонами з метою належного забезпеченнями виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами.
Указані кредитні договори, іпотечні договори, договори застави мають значний обсяг доказів (більше 500 сторінок) та обставин, які слід встановити та дослідити суду, надати їм належну правову оцінку, але з огляду на незначний проміжок часу, який є у суду між прийняттям заяви ініціюючого кредитора до розгляду та відкриттям провадження у справі про банкрутство, у підготовчому засіданні, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, без наявності відповідного судового рішення, яким підтверджено безспірність заявлених ініціюючим кредитором вимог, перевірка обґрунтованості заявлених до стягнення вимог та розрахунків заборгованості, який включає заборгованість за кредитом за двома кредитними договорами, процентів за користування кредитом, комісії за управління кредитом, 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань та інфляційних втрат, має здійснюватися саме у позовному провадженні.
Суд також зауважує, що позивачем у письмових поясненнях на відзив наводиться обґрунтування пропуску позовної давності, що також має розглядатися у позовному провадженні та свідчить про існування спору про право.
Крім того, оцінка доводів боржника, які викладені у відзиві на заяву щодо наявності форс-мажорних обставин та посилань на наявність відповідних сертифікатів Торгово-промислової палати України №614 та №615 також має здійснюватися у позовному провадженні, а не при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно з ч.6 ст.39 КУзПБ суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, або якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відтак, законодавець покладає на заявника необхідність доведення обставин, що зумовлюють відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, і відсутність спору про право.
З огляду на встановлені вище обставини, зважаючи на відсутність судового рішення з розгляду обґрунтованості заявлених вимог ініціюючого кредитора, суд приходить до висновку, що вимоги ініціюючого кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, що має своїм наслідком необхідність відмови у відкритті провадження про банкрутство ПрАТ «Сталь» за заявою АТ «Укрексімбанк».
Вирішуючи клопотання ПрАТ «Сталь» щодо відкладення підготовчого засідання суд виходив із того, що, як уже наголошено вище, з заявлених ініціюючим кредитором вимог у сукупності із наявним у справі відзивом боржника чітко вбачається спір про право, який унеможливлює розгляд цим вимог у підготовчому засіданні та має наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Сталь».
При цьому клопотання боржника фактично обґрунтоване необхідністю надання йому часу з метою додаткового обґрунтовування свої заперечень проти вимог ініціюючого кредитора.
Суд наголошує, що завданням підготовчого засідання у справі про банкрутство є констатація безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора, а не вирішення питання їх обґрунтованості та доведеності за наявності заперечень боржника. Останнє є завданням позовного провадження.
За таких обставин, установивши наявність спору про право за наслідками розгляду заяви ініціюючого кредитора і наявного у справі відзиву боржника, суд вважає що подальше відкладення розгляду справи з наданням сторонам можливості наводити додаткові аргументи щодо заявлених кредиторських вимог суперечить завданням підготовчого засідання і матиме наслідком лише необґрунтоване затягування розгляду цієї справи.
З наведених мотивів у задоволенні вказаного клопотання боржника у підготовчому засіданні 15.05.2023 було відмовлено.
Керуючись ст.ст.1, 2, 8, 39 КУзПБ, ст.ст.232 234 ГПК України, суд

Ухвала набрала законної сили з моменту її постановлення 15.05.2023 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 19.05.2023.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/

Суддя Сергій СМОЛА