ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" квітня 2023 р. Справа № 924/921/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В., при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича

до товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр"

про стягнення 105260,74 грн. основного боргу, 10041,6 грн. пені, 26945,06 грн. інфляційних втрат, 3157,83 грн. 3% річних

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Зіневич В.Б. (присутній в засіданні 26.04.2023р. в режимі відеоконференції до оголошення перерви).

У судовому засіданні 26.04.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича до товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр", відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 105260,74 грн. основного боргу, 10041,6 грн. пені (за період з 22.11.2021р. по 21.05.2022р.), 26945,06 грн. інфляційних втрат (за грудень 2021р. - жовтень 2022р.), 3157,83 грн. 3% річних (за період з 22.11.2021р. по 21.11.2022р.), посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 6 від 24.06.2021р.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість за поставлений товар, з урахуванням часткової оплати в розмірі 425000 грн., становить суму 105260,74 грн., яка відповідачем не сплачена. Однак, відповідачем станом на 06.01.2023р. здійснено оплату існуючої заборгованості в сумі 95000 грн. що підтверджується наступним: платіжними дорученнями. Таким чином, як стверджує відповідач, станом на 06.01.2023р. заборгованість ТОВ «Крафтмаєр» перед фізичною особою - підприємцем Боровцем Тараса Івановича за договором поставки № 6 від 24.06.2021 р. становить 10260,74 грн.

Щодо заявлених вимог стосовно сплати неустойки (штраф, пеня), відповідач вважає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

При цьому, зауважено, що умовами договору поставки № 6 від 24.06.2021р., а саме пунктом 7.3. договору передбачено, що у випадку несвоєчасних розрахунків, за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу. Отже, як зазначив відповідач, з наведеного вище вбачається, що обов`язковою підставою для нарахування пені має бути порушення грошового зобов`язання, в даному випадку проведення несвоєчасних розрахунків за поставлений товар. Відповідно до умов договору, вартість кожної партії товару, що поставляється згідно із цим договором, визначається у рахунках - фактурах. Покупець здійснює розрахунки за цим договором в безготівковому порядку (п. 4.1. та 4.2. договору).

Таким чином, як відзначив відповідач, умовами договору не визначено строк сплати за поставлений товар, а лише врегульовано порядок розрахунків - в безготівковій формі. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач вказує на те, що постачальником 13.10.2022р. пред`явлено вимогу № 8 про сплату боргу в сумі 105260,74 грн. протягом 10 календарних днів з моменту її отримання. При цьому, відповідач зауважив, що відповідач отримав вимогу 14.10.2022р., про що свідчить відповідна розписка на вимозі.

Отже, обов`язок покупця щодо сплати коштів за поставлений товар настав 24.10.2022р., відповідно право на нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат у постачальника виникло з 25.10.2022 р., а не з 22.11.2021p., як це випливає з розрахунків наданих до позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, відповідач заперечує проти задоволення позову.

У заяві, поданій 08.02.2023р., відповідач зазначив, що станом на 03.02.2023р, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перед фізичною особою-підприємцем Боровцем Тарасом Івановичем за договором поставки № 6 від 24.06.2021р., яка становила 10260,74 грн., сплачена повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 4504 від 03.02.2023р.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

24.06.2021р. між фізичною особою-підприємцем Боровцем Тарасом Івановичем (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (покупцем) укладено договір поставки № 6 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується постачати товар (передавати у власність покупця) для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити на умовах даного договору.

Згідно із п. 1.2. договору документами на товар, які постачальник повинен передати покупцю є видаткова накладна.

Як передбачено п. 4.1. договору, вартість кожної партії товару, що поставляється визначається у рахунках-фактурах.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець здійснює розрахунки в безготівковому порядку.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021р. (п. 6.1.).

Розділом 7 договору встановлена відповідальність сторін, де у п. 7.1. вказано, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного договору винна сторона несе відповідальність згідно законодавства України.

Згідно із п. 7.2. договору у випадку несвоєчасних розрахунків за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Договір скріплений підписами та печатками сторін.

На виконання умов даного договору фізична особа-підприємець Боровець Тарас Іванович здійснив поставки товару товариству з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" на підставі видаткових накладних: № 57 від 07.07.2021р. на суму 168598,02 грн.; №64 від 17.08.2021р. на суму 189039,84 грн.; №77 від 21.10.2021р. на суму 172622,88 грн., всього поставлено товару на суму 530260,74 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 3263 від 14.06.2022р. на суму 10000 грн., № 3206 від 03.06.2022р. на суму 10000 грн., № 3144 від 25.05.2022р. на суму 10000 грн., № 2607 від 11.02.2022р. на суму 30000 грн., № 2582 від 09.02.2022р. на суму 10000 грн. товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 70000 грн. за запчастини та виконані роботи згідно актів.

Відповідно до платіжного доручення № 4157 від 28.11.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 5000 грн. за запчастини.

В подальшому, відповідно до платіжних доручень № 4285 від 13.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4302 від 14.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4309 від 15.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4320 від 16.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4339 від 21.12.2022р. на суму 10000 грн., № 4504 від 03.02.2023р. на суму 10260,74 грн. товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 100260,74 грн. за запчастини.

У претензії № 8 від 13.10.2022р., адресованій товариству з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр", фізична особа-підприємець Боровець Тарас Іванович просить протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати заборгованість на підставі договору поставки № 6 від 24.06.2021р. у сумі 105260,74 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення № 4157 від 28.11.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 5000 грн. за запчастини.

В подальшому, відповідно до платіжних доручень № 4285 від 13.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4302 від 14.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4309 від 15.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4320 від 16.12.2022р. на суму 20000 грн., № 4339 від 21.12.2022р. на суму 10000 грн., № 4504 від 03.02.2023р. на суму 10260,74 грн. товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 100260,74 грн. за запчастини.

Враховуючи вищевикладені обставини, зміст позовних вимог, суд вважає, що предмет спору у даній справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 100260,74 грн. основного боргу відсутній. У зв`язку із цим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. При цьому, у зв`язку з тим, що товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" перераховано на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича 5000 грн. відповідно до платіжного доручення № 4157 від 28.11.2022р. (тобто, до подання позову 09.12.2022р.), в цій частині позов заявлено безпідставно, що виключає можливість його задоволення у цій частині.

Крім того, судом відзначається, що згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини, що склались між сторонами, є правовідносинами з поставки товару.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як передбачено ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Згідно із приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Проте, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом враховується, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Крім того, судом при вирішенні спору відзначається безпідставність доводів відповідача щодо визначення строку сплати за поставлений товар, оскільки згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог, з огляду на те, що відповідачем прострочено погашення основної заборгованості за договором, оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, зважаючи на відсутність спору стосовно стягнення 100260,74 грн. основного боргу, враховуючи безпідставність заявлення позову в частині 5000 грн. основного боргу, з огляду на помилкове обрахування позивачем при здійсненні розрахунку пені, а також враховуючи наявність права суду зменшити розмір неустойки, суд вважає за необхідне: позов фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича до товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" про стягнення 105260,74 грн. основного боргу, 10041,6 грн. пені, 26945,06 грн. інфляційних втрат, 3157,83 грн. 3% річних задовольнити частково; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (місто Хмельницький, вулиця Тернопільська, 19, ідентифікаційний код 41333216) на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1000 грн. пені, 26945,06 грн. інфляційних втрат, 3157,83 грн. 3% річних, 2481 грн. відшкодування судового збору; провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 100260,74 грн. основного боргу закрити; у решті позову відмовити з огляду на його безпідставність у цій частині.

Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, внаслідок неправомірних дій якого виник спір. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді у відпустці) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 15.05.2023р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича до товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" про стягнення 105260,74 грн. основного боргу, 10041,6 грн. пені, 26945,06 грн. інфляційних втрат, 3157,83 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (місто Хмельницький, вулиця Тернопільська, 19, ідентифікаційний код 41333216) на користь фізичної особи-підприємця Боровця Тараса Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1000 грн. пені, 26945,06 грн. інфляційних втрат, 3157,83 грн. 3% річних, 2481 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 100260,74 грн. основного боргу закрити.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.05.2023р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим.(рек. з пов про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу - АДРЕСА_2 ; 3 - відповідачу - 46003, м. Тернопіль, вул. Білецька, буд. 1А, 2 поверх.

Ел. адреси:

відповідачу