РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2023Справа № 910/3476/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення 130 000 грн., без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 130 000 грн. страхового відшкодування на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 18, 27 Закону України "Про страхування" та ст. ст. 9, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.09.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія") та "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , якого було визнано винним в ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг".

Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 130 425,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

10.04.2023 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом із заявою про визнання позову відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому просив у зв`язку з добровільним визнанням позову відповідачем зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката.

19.04.2023 року позивач подав до суду заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки НПУ № 274493 28.09.2022 року о 21:30 год. у м. Кременчуці, Полтавської області на перехресті вул. Миколайчука та вул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Згідно з вищевказаною довідкою НПУ та постановою від 26.10.2022 року Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №537/2593/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018 року.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 120650 від 08.10.2022 року та ремонтної калькуляції № 120650 від 08.10.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 склала 261 104,05 грн.

Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування від 27.10.2022 року сума страхового відшкодування склала 130 425,93 грн.

Як вбачається зі страхового акту № ALD-6926 від 27.10.2022 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування на загальну суму 130 425,93 грн.

Зазначені кошти в сумі 130 425,93 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 42354 від 31.10.2022 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала транспортним засобом "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на підставі полісу ЕР №208840969, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третіх осіб під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_2 і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, відповідач як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності (130 000 грн.) та за вирахуванням франшизи (0 грн.), сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 130 000 грн. (130 000 грн. ліміт відповідальності за шкоду майну відповідно до полісу ЕР208840969 - 0 грн. франшизи).

Відповідач у заяві про визнання позову визнав позовні вимоги та просив повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, а тому позов про стягнення 130 000 грн. страхового відшкодування обґрунтований та підлягає задоволенню повністю.

Щодо клопотання відповідача про визнання позову в частині повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Тобто вказаними нормами закону визначено право позивача (а не відповідача) на повернення судового збору в розмірі 50 відсотків.

Позивачем відповідної заяви про повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду не подано та матеріали справи не містять.

Також, позивач просив суд про відшкодування відповідачем на його користь 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 1-12/2022-К від 20.12.2022 року, який укладено між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" (клієнт) та Адвокатським бюро "Гедз" (адвокатське бюро) (далі - договір), акт виконаних робіт від 27.02.2023 року на суму 25 000 грн., платіжне доручення № 4760 від 27.02.2023 року на суму 25 000 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору за надання правової (правничої) допомоги адвокатським бюро, у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів після надання адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу обґрунтовані та покладаються на відповідача.

Враховуючи, що позивачем не було заявлено клопотання про повернення йому 50% від сплаченого ним судового збору, судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України також покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14; код 39433769) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А; код 30859524) 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. страхового відшкодування, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна