Справа № 909/363/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.05.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Попович Л.І., у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області 14.04.2023 надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Кодексу України з процедур банкрутства. Документ сформований в системі «Електронний суд».

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що загальна сума заборгованості становить 994819,89грн. перед 5 банками та 28 мікрофінансовими організаціями.

Заявник пояснює, що оскільки у нього відсутні грошові кошти для виконання цих зобов`язань, то наявні всі підстави, які свідчать про неплатоспроможність останнього та неможливість задоволення грошових вимог кредиторів не інакше як через застосування процедури реструктуризації боргів боржника, яка передбачена Кодексом України з процедур банкрутства, а тому просить суд прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023, заяву передано на розгляд судді Шкіндер П.А.

Ухвалою суду від 18.04.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

До Господарського суду Івано-Франківської області 20.04.2023 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.2023 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду; підготовче засідання суду призначено на 16.05.23; зобов`язано заявника надати суду оригінали документів, копії яких приєднано до поданої ним заяви, для огляду в підготовчому засіданні, а також додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема докази на підтвердження обставин неплатоспроможності боржника чи її загрози, у тому числі первинні документи.

Однак боржник проігнорував вимоги суду та в підготовче засідання не з`явився.

Ухвалу суду від 26.04.2023 боржник отримав 10.05.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, вказана вище ухвала суду від 26.04.2023 була направлена боржнику на офіційну електронну адресу (адресу електронної пошти, вказану ними в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), та згідно довідок про доставку електронного листа, роздрукованих з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету - 27.04.23 12:24

Процесуальним правом на участь в призначеному на 16.05.2023 судовому засіданні боржник не скористався.

Розглянувши матеріали справи, суд встановий наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Кодекс України з процедур банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що:

- "неплатоспроможність" - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

- "грошове зобов`язання" - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20 (пункти 53-56) зробив наступні правові висновки стосовно основної мети Кодексу України з процедур банкрутства:

- процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес (пункт 53);

- захист публічного інтересу знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України) (пункт 54);

- захист приватного інтересу полягає у максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів (пункт 55);

- однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів (пункт 56).

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному Кодексу України з процедур банкрутства для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою Четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з ч.1 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі, вирішує інші питання; підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Відповідно ч.1 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч.2 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

У постанові від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20 (пункти 61, 70-73) Верховний Суд зробив, також, наступні правові висновки стосовно застосування статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, а також стосовно використання певних підходів при розгляді заяви кредитора та визнання кредиторських вимог:

- завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором, встановлення наявності спору про право, встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (пункт 61);

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство (пункт 70);

- наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, й порушує права боржника у справі про банкрутство (пункт 71);

- для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення (пункт 72);

- у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (пункт 73).

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів. Разом з тим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами. Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексу України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що уклав кредитні договори, по яких існує заборгованість, згідно Конкретизованого списку кредиторів та боржників з фінансовими установами, а саме: ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ"; ТОВ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ"; ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ"; АТ "АЛЬФА-БАНК"; ТОВ "ФК "ЕЙС"; ТОВ "КУ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА"; ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ"; ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС"; ТОВ ФК "ДІНЕРО"; ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ"; ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ"; ТОВ "ФК "ВОЛЛЄТ"; ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"; ТОВ "ФІНФОРС"; ТОВ ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"; АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; АТ "ІДЕЯ БАНК"; ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"; ТОВ ФК "ДЖОБЕР"; ТОВ "КФ.ЮА";

За результатом дослідження матеріалів справи на предмет наявності заборгованості заявника перед вищевказаними кредиторами, з урахуванням наданого заявником переліку кредиторів, господарський суд зазначає, що подані заявником матеріали не містять копій всіх кредитних договорів, про укладення яких заявник вказує в обґрунтування вимог про визнання його неплатоспроможним внаслідок неможливості виконання прострочених кредитних зобов`язань щодо вказаних кредитних установ.

Так, на підтвердження заявлених вимог, заявником долучено до матеріалів справи копії кредитних договорів, укладених між заявником та ТОВ "Лайм мані", ТОВ ФУ "Воллет" , ТОВ "Глобал кредит", ТОВ "Гоуфінгоу", ТОВ "Верона", ТОВ "Кредитна установа " Європейська кредитна група", ТОВ "Качай гроші", ТОВ "АІА фінанс груп", ТОВ " 1 Безпечне агенство необхідни х кредитів", ТОВ Інфінанас", ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", ТОВ "Фінгарет", ТОВ " СС Лоун", ТОВ "ФК "Джобер".

Копії решти кредитних договорів заявником не надано, як і доказів отримання кредитних коштів за вказаними договорами, що, в своєю чергу, унеможливлює здійснення їх аналізу для досягнення мети підготовчого засідання, а саме підтвердження наявності кредитних зобов`язань та простроченої заборгованості, що утворилась у заявника перед кредиторами внаслідок порушення останнім своїх зобов`язань, розмір якої, згідно тверджень заявника, становить суму 994819,89 грн.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи №910/4994/18).

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 ГПК України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Водночас надана боржником роздруківка кредитної історії, складена Українським бюро кредитних історій, яка не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою кредитного бюро, відповідно до статті 77 ГПК України не є належним та допустим доказом, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань боржника.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.11.2022 у справі № 909/937/21.

Суд звертає увагу, що комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи №910/4994/18).

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність передбачені частиною 2 статті 115 Кодексу, за змістом якої боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Проаналізувавши зміст зазначеної норми, суд вважає, що відкриття провадження у справі про неплатоспроможність можливе за умови наявності хоча б однієї із підстав, визначених частиною 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, наявність вказаних підстав має бути доведена фактичними обставинами, які, згідно із закріпленими в Кодексі України з процедур банкрутства нормами, свідчать про ознаки неплатоспроможності фізичної особи або загрозу її неплатоспроможності.

Частиною 3 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

За змістом інформації, отриманої від Українського бюро кредитних історій щодо боржника - ОСОБА_1 станом на 20.02.2023 за боржником обліковується загальна поточна заборгованість та загальна поточна прострочена заборгованість, проте з поданих заявником доказів на підтвердження наявної заборгованості (конкретизований список кредиторів, довідка Українського бюро кредитних історій щодо боржника, копії кредитних договорів) не вбачається за можливе встановлення правомірності обрахування суми наявної у заявника перед кредиторами заборгованості зі сплати неустойки (штрафу, пені).

Згідно частини 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими доказами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Тобто, доказами, серед інших, є письмові документи, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), які стосуються наявного між сторонами спору або мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ж до ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таким чином, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, а обов`язок з доказування певних обставин покладається на сторону, яка на них посилається.

За змістом положень ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи за принципом диспозитивності сторін, згідно з яким справи розглядаються судом в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність застосування даного принципу диспозитивності полягає у здійсненні судом розгляду справи не інакше як на підставі доказів, які подав заявник або доказів, які витребувано судом у випадках, що передбачені Господарського процесуального кодексу України.

При цьому збирання доказів по справі не є обов`язком суду, крім випадків, які прямо встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що ОСОБА_1 не подано до суду належних доказів наявності кредитних зобов`язань, отримання кредитних коштів та заборгованості з відображенням періоду її виникнення за кожним з договорів, тому суд дійшов висновку про те, що заявник не довів обставин прострочених грошових зобов`язань перед кредиторами станом на час подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до суду.

Підсумовуючи викладене, господарський суд зазначає, що заявником не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, що виключає наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.115, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.232, 234-235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

У відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 16.05.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19.05.2023.

Суддя Шкіндер П.А.