ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"16" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3663/22
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Богомолова В.С.
Від позивача: Вірт С.О. - в порядку самопредставництва; Мокрова А.В. в порядку самопредставництва; Параконний О.О.- в порядку самопредставництва; Цвігун Н.Ф.- в порядку самопредставництва.
Від відповідача: не з`явився.
В засіданні брали участь:
Від позивача: Цвігун Н.Ф.- в порядку самопредставництва;
Від відповідача: не з`явився.
Суть спору: Позивач Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» про стягнення штрафу у розмірі 68 000 грн та пені у розмірі 68 000 грн.
Ухвалою суду від 02.01.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2023р. Ухвалою суду від 30.01.2023р. відкладено підготовче засідання на 21.02.2023р.
Ухвалою суду від 21.02.2023р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.03.2023р.
Ухвалою суду від 14.03.2023р. відкладено підготовче засідання на 30.03.2023р.
29 березня 2023р. до суду надійшло клопотання ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 68 000 грн в порядку п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.
Ухвалою суду від 30.03.2023р. відкладено підготовче засідання на 13.04.2023р.
13 квітня 2023р. надійшла заява Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути пеню у розмірі 68 000 грн.
Ухвалою суду від 13.04.2023р. відкладено підготовче засідання на 25.04.2023р. Ухвалою суду від 25.04.2023р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.05.2023р.
Позивач - Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
Відповідач ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП», не скористався своїм правом на судовий захист, відзив на позовну заяву до суду не надав.
За таких обставин, справа розглядається в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.
Таким чином, загальна сума штрафу, який необхідно було сплатити ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» відповідно до рішення №65/19р/к від 03.12.2020р. складає 136 000 грн.
Позивач зазначає, що рішення №65/19р/к у справі №22-02/2019 Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України отримано уповноваженою особою ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» (Мунтян В.С.) 10.12.2020р., про що свідчить підпис на супровідному листі від 09.12.2020р. №65-02/3449 про направлення Рішення від 03.12.2020р. №65/19-р/к.
Відповідно до ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» скористалось правом на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України звернувшись до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. у справі №916/281/21 за позовною заявою ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування Рішення від 03.12.2020р. № 65/19-р/к у задоволенні позову відмовлено повністю.

Таким чином, позивач вважає, що рішення №65/19р/к у справі №22-02/2019 від 03.12.2020р. є чинним та відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5% від суми штрафу.

При цьому, нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу

На підставі зазначеного, позивач вважає, що відповідачем мав був сплачений штраф у розмірі 68 000 грн у строк до 10.02.2021р.

В ході розгляду справи судом, позивачу стало відомо, що 16.06.2022р. відповідачем було сплачено штраф у розмірі 68 000 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог.

На підставі зазначеного, з урахуванням рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. у справі №916/281/21, позивачем розраховано пеню в порядку ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за період з 16.02.2022р. по 15.06.2022р. у розмірі 122 400 грн.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 68 000 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що відповідно до ст.25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представника позивача, судом встановлено, що 03.12.2020р. Адміністративна колегія Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення №65/19-р/к у справі №22-02/2019, яким визнано дії ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» порушенням, передбаченим п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке відповідно до п.4 ч.2 ст.6 зазначеного Закону кваліфікується у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Комунальним закладом вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» на закупівлю підрядних робіт ДК 021:20-6 інші завершальні будівельні роботи (оголошення про проведення відкритих торгів опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov/ua// ідентифікатор закупівлі UA-2018-10-23-002556- b), в результаті чого на ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» було накладено штраф у розмірі 68 000 грн.

Крім того, п.4 цього рішення дії ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» визнано порушенням, передбаченим п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке відповідно до п.4 ч.2 ст.6 зазначеного Закону кваліфікується у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Комунальним закладом вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» на закупівлю товарів ДК 021:20-8 Меблі та при способи різні (оголошення про проведення відкритих торгів опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov/ua// ідентифікатор закупівлі UA-2018-11-16-003251-а), в результаті чого на ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» було накладено штраф у розмірі 68 000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Пунктами 2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» також визначено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

За матеріалами справи, рішення №65/19р/к у справі №22-02/2019 Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України отримано уповноваженою особою ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» (Мунтян В.С.) 10.12.2020р., про що свідчить підпис на супровідному листі від 09.12.2020р. №65-02/3449 про направлення Рішення від 03.12.2020р. №65/19-р/к.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Судом встановлено, що ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/19-р/к від 03.12.2020р..

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. у справі №916/281/21 за позовом ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» до Південного міжобласного територіального ділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/19-р/к від 03.12.2020р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судом встановлено, що 16.06.2022р. відповідачем було сплачено штраф у розмірі 68 000 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог.

Враховуючи уточнення позовних вимог, суд вважає за недоцільне розглядати клопотання ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» про закриття провадження у справі в порядку п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

На підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. у справі №916/281/21 судом встановлено, що рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №65/19р/к у справі №22-02/2019 від 03.12.2020р. є чинним та відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5% від суми штрафу.

При цьому нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу

На підставі зазначеного, враховуючи сплату штрафу в ході розгляду справи №916/3663/22 судом, наявні підстави для нарахування пені за період з 16.02.2022р. по 15.06.2022р. За підрахунком позивача пеня за вказаний період становить 122 400 грн.

Однак, відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

На підставі зазначеного, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з ТОВ «ВЕСТА ДЕВЕЛОП» пені у розмірі 68 000 грн.

Згідно ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01.07.2021р. у справі №916/1068/20 наголосив, що 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей».… Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПСІС» про стягнення пені у розмірі 68 000 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПСІС» (65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 26, ) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») пеню у розмірі 68 000 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПСІС» (65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 26, ) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, Код ЄДРПОУ - 20992104, р/р UA0008516, банк-Державна казначейська служба України, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19 травня 2023 р.

Суддя Н.В. Рога