ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023м. ХарківСправа № 922/214/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Пономар Є. А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м.Харків (адреса: 61098, м.Харків, вул.Кашуби, 10)
до Селянського Фермерського господарства "Обрій", с.Малі Проходи (адреса: 62330, Харківська обл., Дергачівський р-н, село Малі Проходи, вул.Конєва, буд.1-А)
про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1521637,67 грн.
за участю представників:

позивача Тітов І.Б. (адвокат, ордер АХ №1128256 від 20.04.2023);

відповідача Бурма Ю.М. (адвокат, довіреність б/н від 01.01.2023).

ВСТАНОВИВ:

17.01.2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Селянського Фермерського господарства "Обрій" про стягнення 1521637,67 грн штрафу за необґрунтовану відмову від приймання товару за договором поставки №52/22 від 28.10.2021 року та про зобов`язання Селянського Фермерського господарства "Обрій" виконати обов`язки за укладеним договором, а саме, прийняти від позивача товар.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі №922/214/23 та призначено підготовче засідання на 28.02.2023 року, яке протокольними ухвалами суду було відкладено на 21.03.2023 року та 28.03.2023 року.

Сторонами надано до суду наступні документи:

- відзив відповідача на позовну заяву (вх.№5065 від 02.03.22), в якому останній просить суд відмовити в позові. При цьому у відзиві на позов Селянське Фермерське господарство "Обрій" вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" після отримання коштів по восьми специфікаціям почав поводити себе не добросовісно та противоправно, не поставляти товар, не відповідати на телефоні дзвінки, ігнорувати ділові зустрічі, перемовини з даного приводу. СФГ "Обрій" вибрало один із способів захисту від недобросовісної противоправної поведінки ТОВ "Агрозахист Харків" та не стало здійснювати оплату по специфікації №9, так як по попереднім специфікаціям, де СФГ "Обрій" добросовісно виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило в повному обсязі оплату, але як наслідок ТОВ "Агрозахист Харків" товар в повному обсязі не поставило, як вимагав договір. Крім того, наприкінці грудня 2022 року, для захисту своїх прав СФГ "Обрій" звернувся до суду із позовом щодо стягнення попередньої оплати, сплаченої ТОВ "Агрозахист Харків", за непереданий товар на загальну суму 10144251,18 грн. В рамках справи №922/2694/22 ТОВ "Агрозахист Харків" звернувся із зустрічним позовом до СФГ "Обрій". На підставі викладеного, відповідач вважає, що позов у справі №922/214/23 має очевидно штучний характер та має ознаки завідомо безпідставного позову;

- клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№6751 від 20.03.23);

- пояснення відповідача (вх.№6884 від 21.03.23);

- клопотання відповідача про витребування доказів (вх.№6885 від 21.03.23);

- клопотання позивача про виклик свідка (вх.№6922 від 21.03.23);

- клопотання відповідача про виклик свідка (вх.№7412 від 27.03.23);

- клопотання відповідача про долучення доказів (вх.№7413 від 27.03.23).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача (вх.№6885 від 21.03.2023) про витребування доказів, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача (вх.№6751 від 20.03.2023) про зупинення провадження по справі, прийнято до розгляду подану позивачем заяву свідка ОСОБА_1 , прийнято до розгляду подані відповідачем: пояснення (вх.№6884 від 21.03.2023) разом з видатковими накладними; заяву свідка ОСОБА_2 ; документи за супровідним листом (вх.№7413 від 27.03.2023); клопотання позивача (вх.№6922 від 21.03.2023) про виклик свідка ОСОБА_1 та клопотання відповідача (вх.№7412 від 27.03.2023) про виклик свідка ОСОБА_2 прийнято до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 28.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.04.2023 року задоволено клопотання позивача (вх.№6922 від 21.03.2023) про виклик свідка ОСОБА_1 та клопотання відповідача (вх.№7412 від 27.03.2023) про виклик свідка ОСОБА_2 , викликавши свідка ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 у судове засідання для допиту; відкладено розгляд справи на 25.04.2023 року.

Протокольною ухвалою суду від 25.04.2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 02.05.2023 року.

28.04.2023 року представник позивача надав клопотання (вх.№10658) про долучення документів.

01.05.2023 року представник позивача надав письмові пояснення (вх.№10802) щодо показів свідка ОСОБА_2 .

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 02.05.2023 року позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.05.2023 року проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд встановив наступне.

28.10.2021 року між Селянським Фермерським господарством "Обрій" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (постачальник, позивач) було укладено договір поставки №52/22 (надалі - договір).

Відповідно до п.2.1. договору постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупця товар для використання у його господарській діяльності, а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах визначеного цим договором прийняти та оплатити товар.

Згідно з п.2.2. договору сторони домовились, що товар поставляється партіями. Найменування, асортимент, ціна та кількість товару в кожній партії визначається сторонами в окремих специфікаціях до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що ціна товару визначається у специфікаціях за погодженням сторін.

Загальна вартість товару, що поставляється по цьому договору (сума договору) визначається на підставі всіх специфікацій до цього договору складених протягом терміну його дії (п. 3.2. договору).

Згідно з п.4.1. договору усі платежі по цьому договору здійснюються в національній валюті України - гривні.

Пунктом 4.4. договору передбачалась можливість сторін погодити оплату товару на умовах часткової або повної попередньої оплати.

Якщо сторони не погодять іншого, постачальник поставляє товар по цьому договору на умовах EXW - склад постачальника за адресою: 61098, м.Харків, вул.Кашуби, буд.10 (Інкотермс 2010), шляхом надання товару в розпорядження покупця (п. 5.1. договору).

Відповідно до пунктів 5.2., 5.3. договору завантаження товару в місці поставки здійснюється силами та за рахунок постачальника, датою поставки товару є дата передачі товару покупцю.

Пунктом 5.4. договору встановлено, якщо сторони погодять поставку товару транспортом постачальника, товар поставляється за місцезнаходження покупця зазначеним в цьому договорі, якщо сторони не погодять інше місце поставки. В такому випадку в ціні товару включаються витрати постачальника, пов`язані з доставкою товару за місцем знаходження покупця, або інше місце поставки, погоджене сторонами. Постачальник повідомляє про поставку товару не пізніше ніж в день попередній до дня поставки. Покупець зобов`язаний власними силами та за власний рахунок розвантажити товар з транспортного засобу постачальника протягом трьох годин з моменту прибуття транспортного засобу в місце поставки товару.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що за порушення умов цього договору сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України і цим договором. Порушення зобов`язань є невиконання або неналежне виконання, визначених змістом зобов`язань договором та/або законодавством.

Відповідно до п.9.5. договору в разі необґрунтованої відмови покупця від отримання товару, або необґрунтованого повернення покупцем товару постачальнику, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 15% від вартості такого товару. Покупець вважається таким, що необґрунтовано відмовився від отримання товару на 11 календарний день з дня повідомлення постачальником про поставку товару.

Згідно п. 11.1. договору сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведене, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, за умови, що їх настання було засвідчено у встановленому порядку.

У відповідності до п.11.3. договору сторона, що має намір посилатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно, але не пізніше 3 (трьох) днів з дня настання таких обставин, повідомити іншу сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього договору, та надати документ, що підтверджує дію форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини повинні бути належним чином засвідчені Торгово-промисловою палатою України в установленому порядку.

Відповідно до п. 12.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами, дата якого зазначена в преамбулі договору, та діє до 01 січня 2023 року, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли протягом дії цього договору, до повного їх виконання сторонами.

Згідно з п.12.2. договору закінчення дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору.

На виконання умов договору, сторонами було укладено ряд специфікацій, в яких погоджено поставку товару на умовах 100% передоплати за товар з базисом поставки - DDP склад покупця (62330, Харківська обл., Дергачівський р-н, с.Малі Проходи, вул.Конєва, буд.1-А), а саме:

- специфікація №1 від 28.10.2021 загальною вартістю товару - 1129115,38 грн;

- специфікація №2 від 01.11.2021 загальною вартістю товару - 4414964,10 грн;

- специфікація №3 від 12.01.2022 загальною вартістю товару - 4134900,00 грн;

- специфікація №4 від 18.01.2022 загальною вартістю товару - 479569,91 грн;

- специфікація №5 від 20.01.2022 загальною вартістю товару - 3025000,44 грн;

- специфікація №6 від 20.01.2022 загальною вартістю товару - 49000,05 грн;

- специфікація №7 від 20.01.2022 загальною вартістю товару - 371806,55 грн;

- специфікація №8 від 08.02.2022 загальною вартістю товару - 2331999,65 грн;

- специфікація № 9 від 28.10.2021 загальною вартістю товару - 317999,95 грн.

Як стверджує позивач, вказані специфікації не передбачали строків поставки товару постачальником, а лише визначали строки внесення покупцем 100% передоплати за товар.

Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що після отримання частини передоплати за Товар від Покупця, позивачем було здійснено придбання частини товару, який був предметом Специфікацій та не перебував у розпорядженні Постачальника та розміщено його у себе на складі з іншим Товаром, який був раніше придбаний та в подальшому погоджений Сторонами в Специфікаціях №№ 5, 8 та 9 для подальшої поставки Покупцеві, одразу після отримання заявки на Товар.

Придбання вказаного Товару позивачем у своїх постачальників та виробників товару підтверджується матеріалами справи.

Позивач вважає, що належним чином виконував умови Договору, починаючи з грудня 2021 року та товариство було готове здійснювати поставку Товару, про що неодноразово повідомляло керівництво відповідача. Незважаючи на вказані повідомлення, відповідач відмовлявся від отримання товару, мотивуючи це тим, що у нього відсутні місця для зберігання товару, не має можливості прийняти товар, тощо. Такі дії з боку відповідача продовжувались протягом грудня 2021 року - лютого 2022 року.

Позивач стверджує, що умовами Договору та Специфікацій до нього було передбачено поставку товару саме на склад відповідача за адресою: 62330, Харківська обл., Дергачівський район, с.Малі Проходи, вул.Конєва, буд.1-А, та останній не мав змоги здійснити поставку самостійно, оскільки не мав доступу на територію, не мав змоги організувати заїзд на склад транспортних засобів, а також змусити відповідача в особі уповноваженого представника прийняти товар і підписати всі товаросупровідні документи. Окрім того, позивач окремо акцентує увагу на тому, що п.5.3. Договору передбачений обов`язок саме з боку СФГ «ОБРІЙ» здійснити розвантаження Товару, що надійшов на його адресу власними силами і за власний кошт, тобто умови договору фактично визначають обов`язок не лише прийняти товар відповідачем, але й дії по його отриманню і оформленню, без вчинення яких зобов`язання є не виконаним та порушеним.

В результаті цього позивачем на виконання досягнутих домовленостей, з моменту підписання договору було поставлено відповідачеві товару лише на загальну суму 4803378,79 грн.

В подальшому через введення в Україні воєнного стану, на думку позивача, за умовами договору настали форс-мажорні обставини.

На підтвердження існування таких обставин позивач посилається на рішення ТПП України, яка з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розмістила 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже позивач, посилаючись на форс-мажорні обставини з 24.02.2022 року, не мав змоги здійснити поставку товару на окуповану територію відповідача.

Позивач стверджує, що протягом грудня 2021 року та лютого 2022 року велись перемовини з відповідачем, та останній відмовлявся від прийняття товару.

В матеріалах справи міститься лист СФГ "Обрій" (вих.№23 від 09.11.2022 року), яким відповідач просить позивача підписати акт звірки взаємних розрахунків станом за період 01.01.2022 - 03.11.2022 року, разом з тим, відповідач просив підписати позивача цей акт до 15.11.2022 року.

Крім того, відповідачем було направлено на адресу позивача лист (вих.№24 від 09.11.2022 року), в якому СФГ "Обрій" просить повернути передоплату за непоставлений товар у сумі 10144251,18 грн.

Однак, позивач акт звірки не підписав та відповіді щодо повернення передоплати не надав.

Жодних інших доказів звернення сторін один до одного до суду не надано.

За таких обставин, позивач не поставив відповідачу товар, а саме: Айказ, 4*5 л- 365 л., Аканто Плюс 28 к.с.(4*5л) - 600 л., Альто супер 300 ЕС 33%, к.е. (20л) - 500л., Амістар Годд, к.с. (5л) - 95 л., Амістар Екстра 280 SС 28%, к.с. (4*5л) - 550 л., Біскайя 24%, о.д. (4*5л) - 30 л., Гезагард 500 FW 50%, к.с. (4*5л) - 985 л., UN3077 Експрес 75%, в.г. (10*0,5кг) кл. 9 ГУ III - 5 кг., Елюміс 105 ОD, МД (20л) - 200 л., UN 3082 Енжіо 247 SС 24,7%, к.с. (4*5л) кл. 9 ГУ III - 580 л., Каптора 48 SL, РК (20л) - 60л., Каптора Плюс, РК (10л) - 180 л., КАС-32 - 180 т., Квелекс (0,600 кг) - 55,20 кг, Кукурудза ДКС 3789 Ассеleгоп Еllitе (Редіго М+Пончо+В360) - 70 міш., UN3082 Пульсар 4%, в.р. (10л) кл. 9 ГУ III - 170 л., Реглон Форте 20% в.к, (10л) - 480 л., Рекс Дуо 50%, к.е. (10л) - 130 л., Сетар 375 SС 37,5%, к.с. (4*5л) - 345 л., Слаш к.е. (5л) - 90 л., Насіння соняшнику НК Алькантара, обр. Круїзером - 25 пак., Насіння соняшнику СИ Арізона, обр. Круїзером - 104 пак., Насіння соняшнику СИ Кадикс, обр. Круїзером - 19 пак., Насіння соняшнику СИ ЧЕСТЕР Круїзер - 31 пак., Насіння соняшнику Сузука Круїзер - 39 пак, Тілт 250 ЕС 25%, к.е. (4*5л) - 30 л Харнес 90%, к.е. (20л) - 600 л.

Позивач зазначає, що поставка товару не відбулась через настання форс-мажорних обставин та через те, що відповідач протягом грудня 2021 - лютого 2022, та після деокупації відмовлявся у прийнятті товару.

Разом з тим, позивач звертає увагу, що сторони вели перемовини засобами телефонного зв`язку. Строків поставки товару договір не містить, договором та специфікаціями визначено лише строк оплати товару.

На підставі викладеного позивач вважає договір чинним, оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо отримання товару, у зв`язку з чим для захисту своїх порушених прав звернувся з позовом до відповідача про зобов`язання прийняти товар та сплатити штраф за необґрунтовану відмову від приймання товару в розмірі 1521637,67 грн.

Під час розгляду справи судом було викликано у судове засідання для допиту свідка ОСОБА_1 , менеджера із збуту ТОВ "Агрозахист Харків" та попереджено його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Під час допиту ОСОБА_1 повідомив суд про те, що між сторонами протягом жовтня 2021 року - лютого 2022 року на виконання умов договору поставки № 52/22 від 28.10.2021 було укладено 9 специфікацій, котрі визначали асортимент, кількість, та ціну товару, строки оплати та базис поставки товару.

Після укладання вказаних специфікацій на ОСОБА_1 поклався обов`язок щодо контролю за оплатою товару, погодження строків та часу поставки замовленого товару, організації, супроводження та здійснення поставки товару покупцеві, а також обміну документами первинного обліку, які підтверджували факт здійснення таких поставок.

Всі вказані дії вчинялись ОСОБА_3 за погодженням із головою СФГ "Обрій", а саме ОСОБА_2 . Спілкування здійснювалось за допомогою телефонних дзвінків.

Щодо поставки товару зазначав, що телефонував ОСОБА_2 та повідомляв про готовність здійснити поставку товару, запитуючи з її боку підтвердження на здійснення такої поставки. ОСОБА_2 в свою чергу підтверджувала таку поставку товару частково, або в повному обсязі, або ж відмовлялась від поставки товару, з посиланням на ті чи інші обставини. Протягом січня-лютого 2022 року ним було повністю виконано три специфікації до договору, а також розпочато процедуру поставки товару за іншими специфікаціями.

З приводу виконання специфікації №№8, 9 від 08.02.2022 року до договору поставки № 52/22 від 28.10.2021 року ОСОБА_1 повідомляв, що після підписання цієї специфікації, ним було отримано від ОСОБА_2 попереднє підтвердження про можливість поставки товару, оскільки товар за цією специфікацією має рідку форму і транспортується в спеціальних залізничних вагонах, або автоцистернах. Сторони домовились, що як тільки буде відома дата прибуття залізничних вагонів на станцію отримувача, буде погоджено конкретний день та час для приймання товару, щоб мати змогу замовити автомобільний транспорт і не допустити пошкодження товару. Попередньо було погоджено, що поставка буде здійснена в лютому 2022 року, приблизно в середині місяця. Після прибуття вагонів на станцію отримувача він зателефонував до ОСОБА_2 та запитав в який із найближчих днів він може організувати поставку товару. В свою чергу ОСОБА_2 повідомила, що не може зараз повідомити точну дату, оскільки відсутня технічна можливість в прийманні товару і вона найближчими днями повідомить точну дату і можливий час приймання товару. Після цього, через декілька днів, через те, що ОСОБА_2 так і не перетелефонувала, він ще раз зателефонував до неї та запитав, чи готовий покупець прийняти товар. ОСОБА_2 знову повідомила, що покупець не може зараз здійснити приймання товару, через що ТОВ "Агрозахист Харків" вимушене було повернути товар на зберігання до фірми, в якої товариство його закупило, адже він міг зіпсуватись через низьку температуру повітря. В подальшому, після початку військових дій, виконання договору тимчасово призупинилось.

Разом з тим, вже влітку 2022 року ОСОБА_1 зателефонувала ОСОБА_4 , яка повідомила йому, що здійснює керівництво діяльністю СФГ "Обрій" та запитала чи може ТОВ "Агрозахист Харків" здійснити поставку товару. ОСОБА_1 , в свою чергу повідомив ОСОБА_4 , що товар знаходиться на складі ТОВ "Агрозахист Харків", але через те, що раніше погоджені умови поставки товару вимагали вивезення товару на окуповану територію, повідомив, що ТОВ "Агрозахист Харків" не може здійснити поставку на окуповану територію і уточнив, чи можлива поставка товару на інший склад, обраний покупцем, який буде знаходитись на підконтрольній Україні території. Крім того, повідомив про необхідність надання документів, які будуть підтверджувати повноваження ОСОБА_4 як керівника СФГ "Обрій". Після чого ОСОБА_4 повідомила, що розгляне вказане питання і повідомить про прийняте рішення. Після цієї розмови ОСОБА_4 більше не телефонувала.

Під час розгляду справи судом було викликано у судове засідання для допиту свідка ОСОБА_2 , яка з початку створення СФГ "Обрій" та до 13.10.2022 року виконувала обов`язки голови фермерського господарства.

Під час допиту ОСОБА_2 повідомила суд про те, що СФГ "Обрій" станом на 2022 рік мало складські приміщення для зберігання добрив, насіння, мало ємності для зберігання добрив КАС. З 15.02.2022 року вона кожного дня телефонувала ОСОБА_1 з проханням поставити товар до початку весняно польових робіт, так з 15.02.2022 року погодні умови покращились, та стали сприятливі для внесення в ґрунт рідких добрив КАС, на що ОСОБА_1 відповідав, що необхідно потерпіти 2-3 дні, та весь товар буде доставлено вчасно. Це відбувалось до 24.02.2022 року. Сплачений товар не був поставлений. В кінці лютого місяця та на початку березня 2022 року, вона телефонувала директору ОСОБА_5 та прохала її провести поставку оплаченої продукції, який готова була прийняти на підконтрольній Україні території уповноважена особа ОСОБА_4 , також на той час СФГ "Обрій" пропонувало варіант вирішення питання - повернення коштів, після цього ОСОБА_5 перестала контактувати з нею та ОСОБА_6 . Щодо тверджень ОСОБА_1 , що останній попереджав про поставку товару та прибуття вагонів з добривами на залізничний вокзал, для СФГ "Обрій" та доставки інших товарів, ОСОБА_2 зазначала, що таких попереджень не було та крім частково отриманого товару СФГ «Обрій» від ТОВ «Агрозахист Харків» в січні та лютому 2022 року, іншого товару СФГ «Обрій» не доставлялось з боку ТОВ «Агрозахист Харків», а також не повідомлялись строки поставки решти оплаченого товару. В свою чергу в усній формі ОСОБА_1 повідомляв, що оригінальна продукція, яка була замовлена СФГ «Обрій» на складах ТОВ «Агрозахист Харків» поки відсутня.

ТОВ "Агрозахист Харків" зазначає, що товариство належним чином, виконуючи умови договору, готове було здійснювати поставку замовленого товару, про що неодноразово повідомляло СФГ "Обрій". Незважаючи на вказані повідомлення, відповідач відмовлявся від здійснення поставок, мотивуючи це тим, що у господарства відсутні місця для зберігання товару та не має можливості прийняти товар, тощо.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до чч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За положеннями ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором не передбачено строк поставки товару.

Позивач зазначає, що пропозицій про готовність отримання товару з боку відповідача не надходило, отже відповідач порушив своє зобов`язання щодо отримання товару.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, виходячи з наступного.

Згідно з п.5.1. договору якщо сторони не погодять іншого, постачальник поставляє товар по цьому договору на умовах EXW - склад постачальника за адресою: 61098, м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10 (Інкотермс 2010), шляхом надання товару в розпорядження покупця.

Специфікаціями, які сторони уклали на виконання умов договору, визначено базис поставки товару DDP склад покупця (62330, Харківська обл., Дергачівський р-н, с.Малі Проходи, вул. Конєва, буд.1-А).

Отже позивач мав поставити відповідачу товар визначений специфікаціями на адресу покупця (відповідача).

Згідно з ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

На виконання умов договору відповідач (покупець) зробив повну передоплату відповідно до специфікацій, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п.5.4. Договору якщо сторони погодять поставку товару транспортом постачальника, товар поставляється за місцезнаходження покупця зазначеним в цьому договорі, якщо сторони не погодять інше місце поставки. В такому випадку в ціні товару включаються витрати постачальника, пов`язані з доставкою товару за місцем знаходження покупця, або інше місце поставки, погоджене сторонами. Постачальник повідомляє про поставку товару не пізніше ніж в день попередній до дня поставки. Покупець зобов`язаний власними силами та за власний рахунок розвантажити товар з транспортного засобу постачальника протягом трьох годин з моменту прибуття транспортного засобу в місце поставки товару.

Отже, враховуючи п.5.4. Договору, а саме те, що постачальник повідомляє про поставку товару не пізніше ніж в день попередній до дня поставки та те, що ОСОБА_1 в своїй заяві свідка зазначав, що віз узгоджений в специфікаціях товар в погоджені час та місце на склад покупця, суд дійшов висновку, що позивач був зобов`язаний повідомити покупця про готовність поставити йому товар, а покупець в свою чергу, зобов`язаний був підтвердити про готовність прийняти та отримати відповідний товар.

Будь-яких умов щодо повідомлення покупцем постачальника про готовність отримати товар договором не передбачено.

Відповідно до п.12.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами, дата якого зазначена в преамбулі договору, та діє до 01.01.2023 року, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли протягом дії цього договору, до повного їх виконання сторонами.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач на виконання умов договору здійснив повну передоплату за товар.

Однак, позивач виконав свої зобов`язання частково, а саме, поставив відповідачу товар на суму 4803378,79 грн, в подальшому через введення в Україні воєнного стану позивач посилається на форс-мажорні обставини та на те, що відповідач відмовлявся прийняти товар.

Відповідно до ч.2 ст.205 ГК України у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Строк дії договору сплив 01.01.2023 року.

В матеріалах справи не міститься жодного звернення позивача до відповідача про готовність поставити товар на виконання п.5.4. договору, крім заяви свідка ОСОБА_1 в якій останній надав свідчення щодо телефонних дзвінків до СФГ "Обрій" стосовно готовності поставити товар.

Також в матеріалах справи наявна заява свідка ОСОБА_2 , яка стверджує, що неодноразово зверталась до ТОВ "Агрозахист Харків" щодо поставки оплаченого товару, однак ТОВ "Агрозахист Харків" товар не поставило.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача під час дії договору щодо готовності поставити товар, отже обставини на які посилається позивач не доведені матеріалами справи.

У зв`язку з викладеним суд відмовляє в позові в частині зобов`язання СФГ "Обрій" виконати обов`язки за укладеним договором.

Щодо штрафу.

Відповідно до п.9.5. договору в разі необґрунтованої відмови покупця від отримання товару, або необґрунтованого повернення покупцем товару постачальнику, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 15% від вартості такого товару. Покупець вважається таким, що необґрунтовано відмовився від отримання товару на 11 календарний день з дня повідомлення постачальником про поставку товару.

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто для застосування штрафної санкції необхідно встановити наявність вини.

Відповідно до ч.4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених ч.4 ст.545 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Як стверджує позивач, товар знаходився у нього на складі, та повинен був поставлятися відповідачеві за адресою, зазначеною в договорі.

Втім позивачем не надано до суду доказів того, що він звертався до відповідача про готовність поставити товар.

Таким чином суд дійшов висновку, що відбулось прострочення кредитора, оскільки в цей період позивач не вчинив будь-яких дій щодо поставки товару.

Відповідно до ч.4 ст.613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно з ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст.3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Сторонами не надано належних доказів щодо вчинення будь-яких дій щодо звернення один до одного відносно готовності поставити та отримати товар, узгодження дати постачання, тощо.

Суд звертає увагу, що у договорі поставки та специфікаціях наявні електронні адреси сторін та номери телефонів, однак до суду не надано доказів листування сторін щодо постачання товару, тощо.

Отже позивач не здійснив належним чином своїх обов`язків щодо поставки товару.

Враховуючи відсутність вини відповідача щодо невиконання своїх зобов`язань, та прострочку кредитора - відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення неустойки.

Щодо посилання позивача на введення в Україні військового стану під час поставки товару, суд зазначає, що військовий стан сам по собі не є підставою звільнення сторін від зобов`язань за договором.

Відповідно до п.11.1. Договору сторони звільняються від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне або часткове порушення Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, за умови, що їх настання було засвідчено у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 11.3. Договору сторона, що має намір посилається на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно, але не пізніше 3 (трьох) днів з дня настання таких обставин, повідомити іншу сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього договору, та надати документ, що підтверджує дію форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини повинні бути належним чином засвідчені Торгово-промисловою палатою України в установленому порядку.

Жодних доказів форс-мажорних обставин сторонами до суду не надано.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 76, 77 ГПК України).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з урахуванням фактичних обставин справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями п.2 ч.1 та п.2 ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до яких судові витрати покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "12" травня 2023 р.

Суддя К.В. Аріт