ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/1938/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Зуєв В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітрувія"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2023

та ухвалу Господарського суду Київської області від 06.10.2022

у справі № 911/1938/22

за заявою Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області

про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

Гостомельська селищна військова адміністрація Бучанського району Київської області (далі - заявник, Адміністрація) звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову, у якій просила заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітрувія" (далі - ТОВ «Вітрувія») та іншим особам чинити перешкоди по проведенню робіт з підготовки майданчику, монтажу, встановленню та в подальшому функціонуванню модульного містечка для громадян (сімей), чиє житло пошкоджене та/або зруйноване внаслідок збройної агресії російської федерації, на земельній ділянці комунальної власності площею 3,6632 га, кадастровий номер :01:049:6167, що знаходиться за адресою: Київська обл., с. Гостомель, вул. Б. Хмельницького 2-Д (далі -земельна ділянка).

В обґрунтування поданої заяви Адміністрація зазначає, що земельну ділянку комунальної власності за розпорядженням Адміністрації від 23.09.2022 №168 було визначено місцем розташування тимчасового модульного містечка для громадян (сімей), чиє житло пошкоджене та/або зруйноване внаслідок збройної агресії російської федерації. Проте представники ТОВ «Вітрувія» перешкоджають проведенню робіт з облаштування майданчика для монтажу модульного містечка. У зв`язку з чим Адміністрація має намір звернутися до суду з немайновим позовом, зокрема до ТОВ «Вітрувія», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.10.2022 (суддя Антонова В.М.), яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 (колегія суддів: Коробенко Г.М. - головуючий, Козир Т.П., Чорногуз М.Г.), заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено ТОВ «Вітрувія» та іншим особам чинити перешкоди по проведенню робіт з підготовки майданчику, монтажу, встановленню та в подальшому функціонуванню модульного містечка для громадян (сімей), чиє житло пошкоджене та/або зруйноване внаслідок збройної агресії російської федерації, на земельній ділянці.

Судові рішення мотивовані тим, що у випадку задоволення позову невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективне поновлення порушеного права заявника щодо користування земельною ділянкою, за захистом якого він планує звернутися до суду; заявлені вимоги про забезпечення позову є адекватними та стосуються предмета майбутнього спору (про усунення перешкод в користуванні майном).

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ТОВ «Вітрувія» звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає про таке.

Висновки судів попередніх інстанцій не відповідають дійсним правовідносинам між Адміністрацією та ТОВ «Вітрувія», що підтверджуються доказами, яким суди не надали жодної оцінки. Так, суди не врахували, що ТОВ «Вітрувія» є користувачем земельної ділянки, на якій розташований належний йому об`єкт незавершеного будівництва. У Адміністрації відсутнє право користування земельною ділянкою, так як право оренди земельної ділянки належить ТОВ «Вітрувія». У зв`язку з чим задоволення заяви про забезпечення позову призведе до обмеження прав ТОВ «Вітрувія». При цьому дії Адміністрації зі встановлення модульного містечка є незаконними, порушують права інвесторів вже існуючих на земельній ділянці об`єктів житлового будівництва.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.04.2023 відкрито провадження за касаційною скаргою та, зокрема надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 11.05.2023.

09.05.2023 до Верховного Суду від заявника надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Заявник зазначає, що ТОВ «Вітрувія» не має оформлених речових прав на земельну ділянку, на якій відсутні і належні останньому об`єкти нерухомості.

ТОВ «Вітрувія» звернулося до Верховного Суду з клопотанням про залучення до участі у справі Гостомельську селищну раду Бучанського району Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на неможливість залучення до участі у справі нових учасників на стадії касаційного перегляду судових рішень в силу обмежень процесуальних повноважень суду касаційної інстанції (ст. 300 ГПК України). Більше того, питання залучення третіх осіб відповідно до ст. 50 ГПК України вирішується судом першої інстанції після відкриття провадження у справі, проте у даному судовому провадженні вирішувалось питання щодо вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Також керуючись нормою ч. 6 ст. 301 ГПК України з огляду на фактичні обставини даної справи колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання ТОВ «Вітрувія» про розгляд справи в судовому засіданні.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржувані судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановили суди, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач вказував на прийняття ним рішення про розміщення на належній територіальній громаді земельній ділянці тимчасового модульного містечка, тоді як ТОВ «Вільтурія» своїми діями перешкоджає встановленню на земельній ділянці відповідних об`єктів, призначених для тимчасового проживання мешканців громади.

Заявник зазначає, що не застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Вітрувія» вчиняти відповідні дії порушить права Адміністрації на користування земельною ділянкою, а також права осіб, житло яких було знищено внаслідок військової агресії, оскільки позбавить її можливості безперешкодного поселення у тимчасове житло.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1, 4 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише застереження у заяві про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або імовірну неможливість ефективного поновлення прав позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки Адміністрація планує звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в такому немайновому спорі має досліджуватися і те, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У вказаних висновках колегія суддів Касаційного господарського суду звертається до усталених правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18 і від 26.09.2019 у справі № 917/751/19.

Суди встановили, що земельна ділянка належить до комунальної власності і за розпорядженням Адміністрації на ній здійснюються роботи по встановленню тимчасового модульного містечка для осіб, житло яких було знищено внаслідок військової агресії російської федерації, тоді як ТОВ «Вітрувія» своїми діями перешкоджає заявнику у спорудженні відповідних тимчасових об`єктів. Саме у зв`язку з цим Адміністрація має намір звернутися до ТОВ «Вітрувія» з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно з ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Застосування негаторного позову дозволяє власникові поновити нормальні умови користування та розпорядження майном не тільки у теперішньому часі, а й на майбутнє.

Задовольняючи заяву Адміністрації, суди попередніх інстанцій вважали, що запропоновані Адміністрацією заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету майбутнього спору і їх застосування відповідає встановленим обставинам справи.

Перевіривши дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні рішень про задоволення заяви про забезпечення позову, колегія суддів Касаційного господарського суду порушень таких норм ГПК України не виявила.

Здійснене судами правозастосування повністю узгоджується із наведеними вище висновками Верховного Суду та обставинами, які суди установили в рамках розгляду поданої заяви.

Щодо доводів касаційної скарги про відсутність чи недостатність доказів необхідності вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення, колегія суддів зазначає, що процесуальним законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати подані заінтересованою особою докази на предмет вірогідності, належності, допустимості та достовірності (статті 86, 236 ГПК України).

Подані із заявою Адміністрації докази суди попередніх інстанцій визнали такими, що відповідають наведеним критеріям і на їх підставі прийняли відповідне рішення, а переоцінка таких доказів виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, тому доводи скаржника, які фактично містять у собі саме таке прохання, колегією суддів відхиляються (стаття 300 ГПК України).

Щодо доводів касаційної скарги про відсутність судового дослідження обставин наявності у скаржника права користування земельною ділянкою та незаконності дій Адміністрації щодо встановлення модульного містечка, то слід вказати, що такі аргументи є фактично запереченнями проти позовних вимог по суті спору, але під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Отже, такі доводи не стосуються питань дотримання судами положень Глави 10 Розділу І ГПК України.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що оскаржувані ухвалу та постанову прийнято із додержанням норм процесуального права, доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітрувія" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 06.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 911/1938/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Зуєв В.А.