ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Черкаси Справа № 925/393/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури Пидорича Д.М., представників сторін: позивача -1- не з`явились, позивача -2- адвоката Новіка В.І., відповідача адвоката Бердніка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України (позивач-1), Черкаської дослідної станції біоресурсів Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неон-Груп» про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки товару і стягнення 388502 грн. 14 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України (далі також позивач-1, НААН України), Черкаської дослідної станції біоресурсів Національної академії аграрних наук України (далі також позивач-2, ЧДСБ НААН України) звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неон-Груп» (далі також відповідач), в якому просив суд:

визнати недійсними додаткові угоди від 20.09.2021 № 2, від 21.10.2021 № 3, від 22.10.2021 № 4, від 03.11.2021 № 5, від 15.12.2021 № 6 до договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 № 122/21, укладені позивачем-2 і відповідачем;

стягнути з відповідача на користь позивача-2 кошти у сумі 388502 грн. 14 коп.

стягнути з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 8308 грн. 53 коп.

Позов мотивовано тим, що оспорені додаткові угоди від 20.09.2021 № 2, від 21.10.2021 № 3, від 22.10.2021 № 4, від 03.11.2021 № 5, від 15.12.2021 № 6 до договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 № 122/21 укладені сторонами правочину всупереч нормам ст. 632 ЦК України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» за відсутності законодавчо визначених підстав для зміни ціни, тобто без дотримання принципу пропорційності коливання ціни на ринку товару і без належного підтвердження такого коливання, що у відповідності до ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, є підставою визнання їх (додаткових угод) недійсними. Крім того, додаткова угода від 21.10.2021 № 3 має ознаки фіктивності і, до того ж, підлягає визнанню недійсною у відповідності до норми ст. 234 ЦК України. Укладення цих додаткових угод призвело до нераціонального і неефективного використання бюджетних коштів, спричинило безпідставну зміну істотних умов договору у виді зростання ціни договору, зменшення обсягу закупівлі.

У разі визнання оспорених додаткових угод недійсними, підлягають застосуванню передбачені ст. 216 ЦК України наслідки недійсності правочину, з відповідача на користь позивача-2 підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України зайво сплачена сума коштів у розмірі 388502 грн. 14 коп. у виді вартості оплаченого але не поставленого товару (дизельного палива у кількості 15792,77 л).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/393/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.06.2022 року.

У письмових поясненнях від 30.05.2022 року прокурор додатково підкреслив правильність визначення ним позивачем-1 НААН України, в цьому питанні просив врахувати позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20 (т. 1 а.с. 209-211).

Позивач-1 - НААН України 06.06.2022 року подав письмові пояснення, за змістом яких позов прокурора не підтримав. З урахування введення воєнного стану в Україні позивуач-1 в письмових поясненнях і клопотаннях від 02.08.2022, 05.09.2022 розгляд справи просив провести без участі його представника (т. 1 а.с. 222-226, т. 2 а.с. 30-31, 69-70).

Прокурор 14.06.2022 подав письмові пояснення, в яких доводи позивача-1, викладені в поясненнях від 06.06.2022 року, просив суд вважати помилковими і надати перевагу його (прокурора) доводам, викладеним у позовній заяві (т. 1 а.с. 229-231).

Позивач-2 - ЧДСБ НААН України 16.06.2022 року подав письмові пояснення, в яких також позов не підтримав, вимоги прокурора вважав безпідставними і недоказаними, а також вважав відсутніми правові підстави у прокурора для звернення до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 235-237). До письмових пояснень позивач-2 додав письмові докази на їх обгрунтування.

Відповідач в особі свого представника 17.06.2022 року подав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти позову з мотивів безпідставності, необгрунтованості і недоказаності позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення відповідач зазначав, що при укладенні спірних додаткових угод сторонами дотримано умови договору і вимоги Закону України «Про публічні закупівлі», визначені договором і додатковими угодами зобов`язання сторонами станом на 31.12.2021 року були повністю виконані, а втручання прокурора в господарські відносини сторін є невиправданими (т. 1 а.с. 255-257). До відзиву відповідач додав письмові докази, якими його підтверджує.

Крім того, відповідач в особі свого представника 09.08.2022 року і повторно 09.02.2023 року подав клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Клопотання відповідачем мотивовані тим, що у прокурора відсутні правові підстави для представництва ним інтересів держави в особі позивача-2, при вирішенні цих клопотань просив врахувати правові висновки Північного апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 24.01.2023 року у справі № 925/579/22, яка розглядалась щодо подібних правовідносин і за участю НААН України (т. 2 а.с. 36-39, 104-106).

Прокурор 27.06.2022 року подав відповідь на відзив, у якому спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, наполягав на задоволенні позову із заявлених у ньому підстав (т. 2 а.с. 1-9).

Заперечуючи проти заявлених відповідачем клопотань, прокурор 16.08.2022 року подав письмові пояснення, в яких наголосив, що при зверненні з даним позовом до суду прокуратурою дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для захисту порушеного інтересу держави позивачами визначено уповноважену особу НААН України і її структурний підрозділ ЧДСБ НААН України, які проявили бездіяльність щодо захисту спірного інтересу держави, саме залучення останнього надасть можливість реального поновлення інтересу держави за результатом розгляду справи (т. 2 а.с. 49-55).

Ухвалами суду (в протоколах судових засідань) від 17.08.2022 року у задоволенні клопотання від 09.08.2022 року відмовлено, а від 09.02.2023 клопотання 09.02.2023 року залишено без розгляду (т. 2 а.с. 62, 110).

В судових засіданнях 17.06.2022, 07.07.2022, 09.08.2022, 17.08.2022, 22.09.2022, 02.11.2022, 24.11.2022, 19.01.2023, 09.02.2023 розгляд справи відкладався з поважних причин, в судових засіданнях 24.11.2022, 19.01.2023, 09.02.2023 року прокурор позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник позивача-2 позов не підтримав, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у його заявах по суті справи і з процесуальних підстав.

Позивач-1 в судові засідання явку своїх представників не забезпечив, в своїх письмових клопотаннях розгляд справи просив суд проводити без участі його представників.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача-1 за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні 13.02.2023 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши доводи і пояснення прокурора, представників позивача-2 і відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд у задоволенні позову відмовляє повністю з таких підстав.

01.04.2021 року позивач-2 - Черкаська дослідна станція біоресурсів Національної академії аграрних наук України (ЧДСБ НААН України), як замовник, на веб-порталі публічних закупівель Prozorro розмістив оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-04-01-003075-b для закупівлі ДК 021:2015, код 09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин моторний марки А-92, А-95) очікуваною вартістю 4 339 000,00 грн. за бюджетні кошти та розмістив тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.

До участі в аукціоні подали свої пропозиції ТОВ «Укр інвест ойл», ТОВ «Бристон» і відповідач ТОВ «Неон груп».

Відповідно до протоколу № 9 від 12.07.2021 року, рішеннями уповноваженої особи позивача-2 за результатами розгляду тендерних пропозицій учасників торги визнано такими, що відбулися, переможцем торгів визначено ТОВ «Неон груп» з остаточною ціною пропозиції 4 331 000,00 грн., прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем.

За результатом відкритих торгів № UA-2021-04-01-003075-b, 23.07.2021 року позивачем-2 - Черкаською дослідною станцією біоресурсів Національної академії аграрних наук України, як покупцем, і відповідачем - ТОВ «Неон Груп», як постачальником, укладено договір про закупівлю товарів за публічні кошти № 122/21 (далі договір від 23.07.2021 № 122/21).

Предметом Договору згідно п. 1.1 Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність протягом 2021 року предмет закупівлі:.

Сторони договору від 23.07.2021 № 122/21 погодили усі його істотні умови і, зокрема, домовились про таке:

п.п. 1.1., 1.2. постачальник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність протягом 2021 року предмет закупівлі: ДК 021:2015, код 091300009 - Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин моторний марки А-92, А-95) надалі - товар, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар. Кількість, асортимент та вартість товарів, що підлягають поставці, визначені в Додатку № 1 до Договору. Продаж товару здійснюється відповідно до положень цивільного та господарського законодавства, Закону України «Про публічні закупівлі» та умов даного Договору (п. 1.2 Договору);

п.п. 3.1., 3.3., 3.4., 3.5. - ціна цього договору становить 4 331 000 грн (п. 3.1 Договору). Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна на продукцію є динамічною, визначається відповідно до чинних цін на автозаправних станціях на момент здійснення операцій по відпуску Товару та може змінюватись (визначатись та корегуватись) за згодою Сторін залежно від цін на ринку нафтопродуктів, індексу інфляції, зміну курсу грошової одиниці України - гривні, стосовно курсу іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів, тощо. За необхідності та з метою забезпечити можливості внесення змін до договору про закупівлю, сторони домовились зафіксувати залежність погодженої вартості товарів за договором до курсу іноземної валюти, а саме - долару США, що на день укладення договору становить 27,1915 грн за 1 дол. США. У випадку коливання курсу сторони мають право шляхом укладення відповідної додаткової угоди відкоригувати (здійснити перерахунок) ціни за одиницю товару у відповідності до п. 7 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (вказана стаття закону в редакції до 19.04.2020) як в бік збільшення так і в бік зменшення ціни за одиницю товару, без збільшення загальної вартості договору;

п. 5.1. строк поставки товарів до 31 грудня 2021 року;

п. 10.1. договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і його скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх обов`язків сторонами;

п. 11.3. - істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального. Порядок перегляду ціни застосовується наступним чином:

Після укладення договору про закупівлю Постачальник зобов`язується забезпечити першу частину від поставки товару за ціною, що відповідає умовам тендерної пропозиції за результатами аукціону торгів та положенням Договору про закупівлю.

Сторони підтверджують обставини, що умови договору в частині ціни за одиницю товару можуть бути змінені після укладення такого Договору та здійснення першої частини поставки у разі коливання такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі та в розмірі не більше ніж на 10 відсотків.

Для забезпечення юридично конкретного встановлення обставин для перегляду ціни одна сторона звертається у письмовій формі до іншої сторони з ініціативним листом щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за Договором постачання товару у зв`язку із коливанням ціни на ринку. У даному ініціативному листі сторона, яка ініціює перегляд ціни повідомляє про законодавчу підставу вчинення таких дій, а також обґрунтовує запропоновану нову вартість товару та факт коливання ціни на ринку.

Задля підтвердження факту зміни ціни та факту коливання, ініціативна сторона надає іншій Стороні копію висновку щодо статистичного спостереження щодо рівня цін на ринку, що виданий Держстатом відповідно до положення про Державну службу статистики України, де Держстат є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, або ж копію експертного висновку, що оформлений торгово - промисловою палатою України, яка також уповноважена на здійснення досліджень ціни на ринку, відповідно до ст. З Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні» або ж іншим висновком від компетентної організації, що має повноваження здійснювати відповідний аналіз цін на ринку пального (далі - експертна організація).

Дані висновки повинні бути видані місяцем щодо якого планується перегляд ціни за одиницю товару, або ж попереднім місяцем до місяця зміни ціни.

Відповідний висновок експертної організації повинен містити тверду ціну або діапазон цін.

Зміна ціни допускається в межах показника від мінімального до максимального значень цін на пальне, що відображений у висновках.

Сторони підтверджують неможливість зміни ціни на пальне у випадку, якщо ініціативна Сторона двічі звертається з метою вчинення таких дій, але як підставу надає один і той самий висновок. Тобто кожна зміна ціни повинна бути підтверджена окремим експертним висновком.

Можливість зміни ціни застосовується сторонами протягом усієї дії договору не залежно від факту постачання товару, тобто в період, коли поставка не здійснюється, сторони мають право актуалізувати ринкову вартість шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Факт зміни ціни на пальне оформлюється відповідною додатковою угодою. Сторони мають право в такій додатковій угоді встановити, що змінена ціна починає діяти з дати укладення додаткової угоди, так і з першого числа місяця, в якому така додаткова угода укладена.

У випадку непогодження сторони, до якої надіслано відповідний ініціативний лист з експертними висновками про обґрунтованість перегляду ціни, така сторона надає свої заперечення у письмовій формі також з документальним підтвердженням у вигляді експертних висновків, які математично спростовують обставини коливання та зміни ціни, на які посилається ініціативна сторона.

В такому випадку сторони мають право розірвати Договір за взаємною згодою укладанням відповідної додаткової угоди.

Сторони можуть погодити інший порядок зміни ціни за одиницю товару протягом дії Договору;

п. 11.5. зміни і доповнення до цього договору мають юридичну силу за умов, якщо вони оформлені письмово, зареєстровані і підписані уповноваженими представниками сторін, завірені печатками, а у разі їх відсутності власним підписом керівників (т. 1 а.с. 68-73).

Додатком № 1 до договору від 23.07.2021 № 122/21 є погоджена уповноваженими представниками сторін Специфікація товару, за змістом якої предметом поставки є: дизельне паливо наливом в кількості 160 000 л за ціною 24,60 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 3 936 000, 00 грн.; дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 76 500, 00 грн.; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 110 000, 00 грн.; бензин моторний марки А-92 в кількості 5000 л за ціною 25.80 грн/л загальною вартістю з ПДВ 129 000 грн.; бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26.50 грн/л загальною вартістю з ПДВ 79 500 грн., а разом з ПДВ 4 331 000,00 грн. (т. 1 а.с. 74).

23.07.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 1 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою зменшили обсяги закупівлі з урахуванням фактичних видатків замовника на суму 776 253,00 грн., узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 554 747 грн. разом з ПДВ та виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції: дизельне паливо наливом в кількості 128 445 л за ціною 24,60 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 747, 00 грн.; бензин моторний марки А-92 (налив) в кількості 5000 л за ціною 25.80 грн/л загальною вартістю з ПДВ 129 000 грн.; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 110 000, 00 грн.; дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 76 500, 00 грн.; бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26.50 грн/л загальною вартістю з ПДВ 79 500 грн., а разом з ПДВ 3 554 747,00 грн. (т. 1 а.с. 75, 76).

20.09.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 2 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне, що підтверджується висновком Сумської ТПП за результатами цінового моніторингу № ЦД-296 від 17.09.2021, збільшили ціну дизпалива (налив), бензину моторного марки А-92, узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 554 743,16 грн. разом з ПДВ та виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 119 778 л за ціною 26,38 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 743,64 грн.; бензин моторний марки А-92 (налив) в кількості 4 594,00 л за ціною 28.08 грн/л загальною вартістю з ПДВ 128 999,52 грн.; вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ 3 554 743,16 грн. (т. 1 а.с. 77, 78).

04.10.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 2-1 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою № 2 від 20.09.2021, змінили умови п. 5.3. договору щодо місця поставки (передачі) товару (т. 1 а.с. 79).

21.10.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 3 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне збільшили ціну дизпалива (налив), узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 554 606,32 грн. разом з ПДВ, виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 110 360 л за ціною 28,63 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 606,80 грн., вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ 3 554 743,16 грн. та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою № 2 від 20.09.2021, змінили умови п. 5.3. договору щодо місця поставки (передачі) товару (т. 1 а.с. 80-81, 82).

22.10.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 4 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне збільшили ціну дизпалива (налив), узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 554 554,02 грн. разом з ПДВ, виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 106 850 л за ціною 29,57 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 554,50 грн., вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ 3 554 554,02 грн. та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою № 2 від 20.09.2021, змінили умови п. 5.3. договору щодо місця поставки (передачі) товару (т. 1 а.с. 83-84, 885).

03.11.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 5 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою у зв`язку з неможливістю поставки пального (скетч-карт) зменшили обсяги закупівлі на суму 270 000,00 грн., узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 284 554,02 грн. разом з ПДВ, виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 106 850 л за ціною 29,57 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 554,50 грн., вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ 3 284 554,02 грн. та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою, змінили умови п. 5.3. договору щодо місця поставки (передачі) товару (т. 1 а.с. 86-87, 88).

15.12.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 6 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою, керуючись п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з коливанням ціни товару на ринку, зменшили обсяги закупівлі на суму 137 958,32 грн., узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 146 595,70 грн. разом з ПДВ, зменшили ціну бензину моторного марки А-92 (налив), дизельного палива (налив), виклали додаток № 1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 7 200 л за ціною 24,60 грн/л загальною вартістю з ПДВ 177 120,00 грн., дизельне паливо наливом в кількості 30 000 л за ціною 26,38 грн/л загальною вартістю з ПДВ 791 400,00 грн., дизельне паливо наливом в кількості 69 650 л за ціною 29,57 грн/л загальною вартістю з ПДВ 2 059 550,50 грн., ціну і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ 3 146 595,70 грн. (т. 1 а.с. 89, 90).

30.12.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 7 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою зменшили обсяги закупівлі на суму 81 118,45 грн., узгодили ціну договору, передбачену п. 3.1. договору, у розмірі 3 065 477,25 грн. разом з ПДВ (т. 1 а.с. 91).

Згідно з інформацією з єдиного веб-порталу використання публічних коштів E-Data позивачем-2 на виконання договору від 23.07.2021 № 122/21 проведено наступні оплати:

27.08.2021 за актом/накладною № 2951 сплачено 177 120 грн. (в т.ч. ПДВ 29520,00) за дизельне паливо (налив) в кількості 7200 л по ціні 24.60 грн/л з ПДВ);

20.09.2021 за актом/накладною № 3308 сплачено 791 400 грн. (в т.ч. ПДВ 131900,00) за дизельне паливо (налив) в кількості 30000 л по ціні 26.38 грн/л з ПДВ);

25.10.2021 за актом/накладною № 3886 сплачено 212 904 грн. (в т.ч. ПДВ 35484,00) за дизельне паливо в кількості 7200 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ);

10.11.2021 за актом/накладною № 4159 сплачено 212 904,00 грн. (в т.ч. ПДВ 35 484,00 грн.) за дизельне паливо в кількості 7200 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ);

15.11.2021 за актом/накладною № 4231 сплачено 8876 100,00 грн. (в т.ч. ПДВ 147 850,00 грн.) за дизельне паливо в кількості 30000 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ);

25.11.2021 за актом/накладною № 4408 сплачено 212 904,00 грн. (в т.ч. ПДВ 35 484,00 грн.) за дизельне паливо в кількості 7 200 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ);

17.12.2021 за актом/накладною № 4836 сплачено 172 245,25 (в т.ч. ПДВ 28 707,54 грн.) за дизельне паливо в кількості 5825 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ);

17.12.2021 за актом/накладною № 4835 сплачено 295 700 грн. за дизельне паливо в кількості 10000 л по ціні 29.57 грн/л з ПДВ і 103 200 грн. за бензин моторний в кількості 4000 л по ціні 25.80 грн/л з ПДВ) а всього 389 900,00 (в т.ч. ПДВ 66 483,33 грн.).

Всього за договором від 23.07.2021 № 122/21 з додатковими угодами до нього позивачем-2 сплачено 3 065 477,25 грн., з яких: за бензин А-92 в кількості 4000 л сплачено 103 200 грн., за дизельне паливо в кількості 104 625 л - 2 962 277,25 грн.

Інші види товару, передбаченого Додатком № 1 до договору від 23.07.2021 № 122/21, а саме: дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 76 500, 00 грн.; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 110 000, 00 грн., бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26.50 грн/л загальною вартістю з ПДВ 79 500 грн., відповідачем позивачу не поставлялись.

За розрахунком прокурора, наведеним у позовній заяві, за початковою ціною 24,60 грн. за 1 л дизельного палива, встановленою у договорі від 23.07.2021 № 122/21, всього поставлено 7 200 л на суму 177 120 грн. На всю іншу суму, тобто на 2 785 157,25 грн. (2 962 277,25 - 177 120) поставлено 97 425 л дизельного палива за ціною більшою ніж передбачено первинною редакцією договору, тобто за цінами, що встановлені сторонами за додатковими угодами, які визнаються недійсними. З урахуванням недійсності додаткових угод до договору від 23.07.2021 № 122/21, на суму 2 785 157,25 грн. підлягали поставці більша кількість літрів палива, аніж поставлено по факту, а саме: 2 785 157,25 грн : 24,60 грн/л =113 217,78 л. Таким чином, змовником оплачено, а постачальником недопоставлено дизельне паливо у кількості 15 792,77 л (113 217,77 л - 97 425 л), тобто здійснено оплату за фактично не поставлений товар на суму 388 502,14 грн., що обраховується таким чином: 15 792,77 л * 24,60 грн = 388 502,14 грн.

Розрахунок прокурора ґрунтується на інформації про рівень цін на нафтопродукти в Київській і Черкаській областях за відповідний період, викладеній у листах Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» (ДП «Держзовнішінформ») від 11.11.2021 № 122/2241-Л, Головного управління статистики у Черкаській області від 07.12.2021 № 04-13 та з веб-сайтів Мінфіну https://minfm.com.ua (т. 1 а.с. 94-94, 95-96, 97-104).

Листами від 30.09.2021 № 145-3380вих21, від 16.12.2021 № 145-4665вих21, від 04.02.2022 № 159-539вих22 прокурор звертався до позивача-2 - ЧДСБ НААН України, від 04.02.2022 № 159-540вих22 до позивача-1 - НААН України з застереженнями про недопустимість порушення позивачем-2 законодавства про публічні закупівлі в господарській діяльності, вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень та вжиття прокурором заходів представницького характеру (т. 1 а.с. 150-157, 158-162, 165-169, 171-178).

У відповідь на ці листи позивач-2 листами від 06.10.2021 № 313, від 22.12.2021 № 389 повідомив прокурора, що не вбачає порушень ним законодавства у сфері публічних закупівель при укладенні спірних додаткових угод до договору від 23.07.2021 № 122/21, тому відповідно і відсутні підстави для звернення до суду ним і прокурором (т. 1 а.с. 163-164, 170, 179-180).

Листами від 24.03.2022 №159-875вих22 і № 159-874вих22 прокурор повідомив позивачів-1 і 2 про намір звертатись до суду з позовом про захист інтересів держави в їх особі на підставі п. 3 ч. 4 ст. 23 Закон України «Про прокуратуру» у зв`язку з їх (позивачів-1 і 2) бездіяльністю (т. 1 а.с. 198-199, 200-201).

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач до своїх заяв по суті справи додав Висновки Сумської ТПП від 17.09.2021 № ЦД-296, від 13.10.2021 № ЦД-347/1, від 21.10.2021 № ЦД-371, 09.11.2021 № ЦД-416 за результатами цінового моніторингу, складені за їх заявками, які стали підставою внесення змін до договору від 23.07.2021 № 122/21 шляхом укладення оспорених додаткових угод (т. 1 а.с. 238-241).

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога прокурора про захист інтересів держави в особі позивачів-1 і 2, заявлена до відповідача шляхом визнання недійсними укладених позивачем-2 і відповідачем додаткових угод до договору про закупівлю товарів за публічні кошти та стягнення з відповідача на користь позивача-2 надмірно сплачених грошових коштів за оплачений але не поставлений товар за цим договором.

Спірні правовідносини сторін виникли із укладеного позивачем-2 і відповідачем договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 року № 122/21, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України. Крім того, правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Закону України «Про публічні закупівлі», який з урахуванням предмету спору є спеціальним нормативним актом.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до частин 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому приписи вказаної статті ЦК кореспондуються з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 вказаної норми, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Згідно з частиною 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вищенаведені норми віднесені до глави 16 розділу IV книги І ЦК України і врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611);

боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612);

боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);

зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651);

у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652);

у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653);

зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654).

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У статті 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Закон України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VІІІ в редакції, чинній з 01.07.2021, визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Цей Закон також має на меті адаптувати законодавство України acquis Європейського Союзу на виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Закон № 922-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 922-VІІІ визначено основні терміни, які в цьому законі вживаються в такому значенні: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (п. 6); замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону (11); переможець спрощеної закупівлі - учасник, пропозиція якого відповідає всім умовам, що визначені в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, вимогам до предмета закупівлі і визнана найбільш економічно вигідною та якому замовник повідомив про намір укласти договір про закупівлю (19).

Нормами Закону № 922-VІІІ також встановлено, що:

закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника (п.п. 1-6 ч. 1, ч. 5 ст. 5);

договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41);

істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41).

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 12.07.2021 року відбулися відкриті торги № UA-2021-04-01-003075-b для закупівлі ДК 021:2015, код 09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин моторний марки А-92, А-95), за результатом яких позивачем-2 - Черкаською дослідною станцією біоресурсів Національної академії аграрних наук України, як замовником торгів і покупцем, і відповідачем - ТОВ «Неон Груп», як переможцем торгів і постачальником, укладено договір про закупівлю товарів за публічні кошти № 122/21 (договір від 23.07.2021 року № 122/21).

Умовами договору від 23.07.2021 року № 122/21 передбачалось, що з урахуванням погодженої уповноваженими представниками сторін Специфікації товару, предметом поставки є: дизельне паливо наливом в кількості 160 000 л за ціною 24,60 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 3 936 000,00 грн.; дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 76 500, 00 грн.; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 110 000, 00 грн.; бензин моторний марки А-92 в кількості 5000 л за ціною 25.80 грн/л загальною вартістю з ПДВ 129 000 грн.; бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26.50 грн/л загальною вартістю з ПДВ 79 500 грн., а разом з ПДВ 4 331 000,00 грн.

23.07.2021 року сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду № 1 до договору від 23.07.2021 № 122/21, якою зменшили обсяги закупівлі з урахуванням фактичних видатків замовника до 3 554 747 грн. з ПДВ, та у зв`язку з цим змінили Специфікацію товару, визначену додатком № 1, зокрема зменшили кількість дизельного палива наливом до кількості 128 445 л за тією ж ціною 24,60 грн/л загальною вартістю з ПДВ 3 159 747, 00 грн., інші умови договору залишили без змін.

Крім того, сторони за взаємною згодою 20.09.2021 року уклали додаткову угоду № 2 до договору від 23.07.2021 № 122/21, 04.10.2021 року - додаткову угоду № 2-1, 21.10.2021 року - додаткову угоду № 3, 22.10.2021 року - додаткову угоду № 4, 03.11.2021 року - додаткову угоду № 5, 15.12.2021 року - додаткову угоду № 6, 30.12.2021 року - додаткову угоду № 7. Додатковими угодами №№ 2, 3-6 сторони за взаємною згодою у зв`язку з коливанням цін на пальне остаточно змінили специфікацію поставляємого товару і його кількість і під цю специфікацію і кількість товару зменшили обсяг закупівлі до 3 065 477,25 грн. разом з ПДВ. На цю суму коштів відповідачем поставлено, а позивачем-2 прийнято і оплачено бензин А-92 в кількості 4000 л на суму 103 200 грн., дизельне паливо в кількості 104 625 л на суму 2 962 277,25 грн. Інші види товару, передбаченого Додатком № 1 до договору від 23.07.2021 № 122/21, а саме: дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 76 500,00 грн.; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ 110 000, 00 грн., бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26.50 грн/л загальною вартістю з ПДВ 79 500 грн., відповідачем позивачу-2 не поставлялись.

З урахуванням цього доводи прокурора про суперечність додаткових угод №№ 2, 3-6 до договору від 23.07.2021 № 122/21, укладених сторонами договору, нормі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VІІІ суд визнає обґрунтованими і доведеними, розрахунок розміру коштів сплачених за фактично не поставлений товар на суму 388 502,14 грн. правильним, тому позов про визнання цих додаткових угод недійсними і стягнення коштів із заявлених у ньому підстав підлягав би задоволенню.

Проте, прокурор, зокрема, зазначає, що підставою для звернення до суду із цим позовом є порушення інтересу держави, який полягає у неправомірному витрачанні структурним підрозділом НААН України Дослідною станцією державних коштів за договором поставки товарів. Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, за твердженнями прокурора, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 5 цього Закону. У частині визначення уповноваженого органу, прокурор зазначає, що НААН України здійснює повноваження з управління державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством, а отже є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах та повинна забезпечувати правовий механізм ефективного використання державного майна, зокрема і як головний розпорядник бюджетних коштів, контролювати їх ефективне використання науковими та дослідними установами, які входять до структури НААН України. Прокурор також зазначає, що Дослідна станція перебуває у віданні НААН України та є їй підзвітною, неприбутковою установою, що використовує державні кошти, а відтак стверджує, що позивач-1, по суті, реалізує функції держави, як компетентний суб`єкт владних повноважень щодо розпорядження належними державі коштами, а позивач-2 є її структурним підрозділом.

Разом з тим, відповідно до встановлених обставин справи вбачається, що відповідач-2 при виконанні договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 № 122/21 допустив неправомірну витрату державних коштів, розпорядником яких є позивач-1. Заявлена прокурором вимога про стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача-2, який не є їх власником, не є органом який реалізовує функції держави у спірних правовідносинах суперечить меті позову і не відновить порушений інтерес держави, за захистом якого прокурор звернувся в суд.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними у п. 2.1. постанови від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання угод (господарських договорів) недійсними», правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України (у відповідній редакції). Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статті 230 ЦК України. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відтак, вимога прокурора про визнанню недійсною додаткової угоди від 21.10.2021 року № 3 за ознаками фіктивності у відповідності до норми ст. 234 ЦК України з вищенаведених підстав теж не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки наведено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Судом враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року, у справі № 909/703/19.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо належності звернення Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури до суду з даним позовом, то суд не вбачає в цьому зверненні суперечності нормам ст.ст. 19, 131-1 Конституції України, ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», положенням судової практики, чинної на час прийняття рішення, тому у задоволенні клопотань відповідача про залишення позову без розгляду з цих підстав відмовив.

Враховуючи викладене, суд позов визнає необґрунтованим і у його задоволенні відмовляє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України судові витрати Черкаської обласної прокуратури зі сплати судового збору покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 129, 234, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.05.2023 року.

Суддя В.М. Грачов