РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2023Справа № 910/3639/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 )
доФізичної особи-підприємця Ніколенкa Руслана Володимировича ( АДРЕСА_2 )
простягнення 504 989 грн 75 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з вимогами до Фізичної особи-підприємця Ніколенкa Руслана Володимировича про стягнення 504 989 грн 75 коп. штрафних санкцій за договором від 17.10.2022 № 671/ВЗЗ2022.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору від 17.10.2022 № 671/ВЗЗ2022 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару у визначені договором строк, у зв`язку з чим позивачем нараховано 195 212 грн 96 коп. пені та 309 776 грн 79 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/3639/23, справу визнано малозначною, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Станом на 18.05.2023 відповідачем вимог ухвали суду від 13.03.2023, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі було отримано 25.03.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією витягу з сайту https://track.ukrposhta.ua/, за номером рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення № 424.

З огляду на вищевикладене, оскільки Фізична особа-підприємець Ніколенко Руслан Володимирович не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник за договором) та Фізичною особою-підприємцем Ніколенком Русланом Володимировичем (виконавець за договором) укладено договір № 671/1333-2022 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари. Найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015 - 15330000-0 Оброблені фрукти та овочі.

Згідно з пунктом 4.1 договору ціна договору складає 7 232 500 грн 00 коп., без ПДВ.

Відповідно до пункту 5.1 договору розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 160 "Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану", з дати прийняття товару на склад замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувачів), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до Замовника для отримання письмової заявки.

У відповідності до пункту 6.2 договору передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження за адресою: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_3 та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою позивача.

Поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами (пункт 6.3 договору).

Пунктом 7.3.1. договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 11.1 договору договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного етану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента України від14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнною стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання пункту 6.1 договору 27.10.2022 позивач надав відповідачу під підпис, зроблений власноруч, заявку від 26.10.2022 № 78/8/2-2268/2 про необхідність поставки товару: в кількості 3 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 07.11.2022; в кількості 10 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 10.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 38; в кількості 10 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 10.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Вишгород, вул. Генерала Кульчицького, 1; в кількості 10 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 10.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 24; в кількості 20 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 14.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 146; в кількості 5 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 14.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, 72; в кількості 10 000 кг. за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 16.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 46; в кількості 5 000 кг. за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 16.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 93; в кількості 10 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 17.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7; в кількості 10 000 кг. за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 17.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 123; в кількості 10 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 21.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Павлоград, вул. Заводська, 55; в кількості 3 000 кг. за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 21.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Шостка, вул. Садовий Бульвар, 73; в кількості 2 000 кг за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 21.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: с. Климентове, вул. Дачна, 9; в кількості 2 000 кг. за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 21.11.2022, з подальшим транспортуванням до кінцевого товароодержувача за адресою: м. Олександрія, вул. Діброви, 77/95.

Як вбачається в матеріалах справи, на виконання зобов`язань за договором від 17.10.2022 № 671/ВЗЗ2022 відповідачем поставлено, а позивачем прийнято передбачений договором товар на загальну суму 2 182 821 грн 10 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних між сторонами видаткових накладних № 01-4114 від 16.11.2022, № 02-4114 від 18.11.2022, № 02-3027 від 21.11.2022, № 03-3066 від 25.11.2022, № 04-3008 від 28.11.2022, № 05-3024 від 30.11.2022, № 07-3029 від 27.12.2022.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків поставки товару за договором від 17.10.2022 № 671/ВЗЗ2022, у зв`язку з чим заявлено вимоги про стягнення з відповідача 309 776 грн 79 коп. штрафу та 195 212 грн 96 коп. пені та за порушення строків поставки товару.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідно до поданих доказів, відповідачем було порушено терміни виконання робіт та надання звітних документів.

Факт порушення термінів виконання робіт та надання звітних документів відповідачем не заперечувався.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 8.3. договору сторони узгодили, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дії відповідача є порушенням умов контракту, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України та умов пункту 8.3 договору.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені та штрафу суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення суми пені судом встановлено, що розмір пені, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 309 776 грн 79 коп. штрафу та 195 212 грн 96 коп. пені та за порушення строків поставки товару, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ніколенкa Руслана Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 309 776 (триста дев`ять тисяч сімсот сімдесят шість) грн 79 коп. штрафу, 195 212 (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті дванадцять) грн 96 коп. пені та 7 574 (сім тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька