ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/978/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61103, м. Харків, вул. Балакірєва,3, )
до Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (61103, м. Харків, провулок Балакірєва, 3 А, )
про стягнення 752 342,39грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 77 922,60грн 3% річних, 674 419,79грн збитків від інфляції. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про закупівлю послуг з "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" № 12/Т22/1 від 22.04.2022 в частині здійснення своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, здійснивши остаточний розрахунок 23.11.2022, з посиланням на ст.ст.525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.275, 276 Господарського кодексу України.

Також позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" залишено без руху, позивачу встановлено строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення допущених недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 17.03.2023.

Ухвалою суду від 31.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено. Справу № 922/978/23 визнано малозначною та її розгляд ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою визначено відповідачу строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 6 календарних днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов, позивачу встановлено строк на подання до суду відповіді на відзив - 5 календарних днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує повністю, просить суд в його задоволенні відмовити, з посиланням на те, що:

- грошові зобов`язання виконані повністю в межах бюджетного року, на час звернення позивача до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем відсутня;

- позивач був обізнаний та розумів, що він укладає договір з комунальним підприємством, оплату спожитих комунальних послуг якому фінансує місцевий бюджет, та оплата відповідачем послуг за договором залежить від бюджетного фінансування, про що говорить п.4.4 договору;

- вимогу про стягнення 3% річних та збитків від інфляції слід розглядати як додаткову щодо вимоги про сплату основного зобов`язання. На думку відповідача, додаткове зобов`язання припиняється разом з основним, тому вважає, що не має підстав нараховувати на зобов`язання, яке припинено шляхом його виконання, додаткові зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних витрат;

- наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційного збільшення зроблений з порушенням та за межами строку Договору. Договір № 12/Т22/1 між сторонами укладено 22.04.2022, проте позивач надає розрахунок, в якому початком нарахування 3% річних та інфляційного збільшення вказана дата 11.04.2022, тобто дата, станом на яку договір ще не було укладено і між сторонами не існувало договірних зобов`язань;

- позивач не надав ніяких доказів понесення матеріальних втрат.

Таким чином відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача на адресу суду у встановлений строк не надходило.

Позивач у відповіді на відзив не погоджуючись з запереченнями відповідача посилається на те, що:

- ст.625 Цивільного кодексу України визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, норми цієї статті є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання;

- той факт, що відповідач сплатив заборгованість по договору ніяким чином не спростовує факту існування прострочення оплати, несвоєчасного розрахунку по договору;

- позивачем своєчасно надавались акти виконаних робіт по закінченню місяця їх надання, про що свідчать акт звірки рахунків за 2022 рік, бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1;

- відповідач надав суду акти з іншими датами, а саме 16.11.2022, які він ставив самостійно та передавав до державного казначейства, щоб здійснити оплату;

- фактично отримані в березні-травні 2022 року послуги з опалення та гарячого водопостачання по договору були оплачені відповідачем 23.11.2022;

-доводи відповідача щодо неможливості здійснення вчасної оплати теплопостачання по причині урахування ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку позивач вважає хибними.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (позивач) та Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (відповідач) укладено договір № 12/Т22/1 про закупівлю послуг з "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" (далі договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу послуги "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (централізоване постачання теплової енергії та гарячої води)", а відповідач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Кількість послуги, за умовами п.1.2 договору становить 1 256,833Гкал.

Строк надання послуг, сторони погодили у п.1.3 договору, а саме: з 01.03.2022 по 24.05.2022 включно.

Відповідно до п.1.1 договору ціна цього договору становить: 3 521,69грн за 1 Гкал. Загальна вартість теплової енергії, що постачається відповідачу протягом строку надання послуг, вказаного в п.1.3 договору, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, складає 4 426176,20грн.

За умовами п.3.2 договору вартість цього договору може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін на підставі належним чином оформленої додаткової угоди до договору.

У разі зміни тарифів, позивач повідомляє відповідача відповідно до п.6.3.3 договору. Відповідач здійснює розрахунки за спожиті послуги за новими тарифами з моменту їх введення (п.3.3 договору).

Порядок здійснення розрахунків сторони погодили у розділі 4 договору.

Так, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, згідно з діючими тарифами на період постачання теплової енергії, затвердженими в установленому порядку, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - розрахунковим способом (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Якщо послуги надавались неповний календарний місяць - розрахунковим періодом є кількість календарних днів за відповідний місяць, протягом яких надавались послуги.

У п.4.4 договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату послуг на підставі акту виконаних робіт шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати підписання акту. У разі затримки бюджетного фінансування, оплата за послуги здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Відповідач, за умовами п.4.6 договору, зобов`язався сплатити позивачу вартість теплової енергії, спожитої до моменту укладення цього договору з моменту надання послуги.

За умовами п.4.7 договору остаточний розрахунок відповідач здійснює до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови своєчасного надання позивачем акта виконаних робіт.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2022 (п.10.1 договору).

В частині строку надання послуг позивачем, відповідно до п.10.2 договору, договір діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, до 24.05.2022 включно.

Відповідно до п.10.3 договору в частині розрахунків цей Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по Договору.

Сторони згідно ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України встановили, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.03.2022 (п.10.4 договору).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору, яким сторони п.10.1 договору виклали у новій редакції.

Так, відповідно до п.1.1 додаткової угоди № 2 від 22.08.2022 до договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, до 20.11.2022, включно. Останнім днем дії договору вважається 20.11.2022.

Крім того, за умовами п.1.1 додаткової угоди № 3 від 01.09.2022 до спірного договору, сторони погодили внести зміни до абзацу другого п.3.1, п.3.4 розділу 3 "Ціна договору", а саме: загальна вартість теплової енергії, що постачається Споживачу протягом строку надання послуг, вказаного в п.1.3 Договору, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, складає 4 426 176,20грн, в тому числі:

-кошти бюджету Харківської міської територіальної громади - 4 351 953,00грн;

- власні надходження - 74 223,20грн.

Джерело фінансування закупівлі послуг: бюджет Харківської міської територіальної громади, власні надходження.

Послуги за договором надавались позивачем відповідачу в нежитлові приміщення корпусів лікарні та харчоблоку за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, 3А (додаток № 1 до договору).

На виконання умов договору позивач в період з березня по травень 2022 року надав послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 4 426 176,20грн, що підтверджується актами виконаних робіт на вказану суму, наявними в матеріалах справи.

Як зазначає позивач у позовній заяві відповідачем за період з березня по травень 2022 року було спожито теплової енергії 4 426 174,32грн.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, за спожиту теплову енергію розрахувався з порушенням строків, погоджених сторонами у договорі, що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних в розмірі 77 922,60грн за період з 11.04.2022 по 22.11.2022 та збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн за період квітень-листопад 2022 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що за змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Таким чином, заперечення відповідача щодо відсутності підстав для нарахування на зобов`язання, яке припинено шляхом його виконання, додаткового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних витрат суд вважає безпідставними.

З цих підстав суд не приймає і заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем понесення ним матеріальних втрат, оскільки правові підстави стягнення трьох процентів річних та збитків від інфляції від простроченої суми, не пов`язані із наявністю в кредитора збитків, матеріальних втрат, тощо, а виникають в силу договору та закону.

Позивач взяті на себе зобов`язання за договором в частині поставки теплової енергії в період з березня по травень 2022 року виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 4 426 176,20грн, що підтверджується актами виконаних робіт № 160 від 31.03.2022, № 161 від 28.04.2022 та № 242 від 31.05.2022.

Судом встановлено, що відповідач, за умовами п.4.7 договору взяв на себе зобов`язання здійснити остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови своєчасного надання позивачем акта виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач у визначений договором строк оплату за спожиту теплову енергію здійснив з порушенням строків, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи платіжними дорученнями, а саме: № 1398 від 27.06.2022 на суму 10 597,89грн, № 1397 від 27.06.2022 на суму 63 625,31грн, № 125 від 23.11.2022 на суму 3 245 166,08грн, № 126 від 23.11.2022 на суму 859 164,45грн та № 127 від 23.11.2022 на суму 247 620,59грн. Таким чином, заборгованість за спожиту теплову енергію була погашена відповідачем в повному обсязі остаточно 23.11.2022.

Суд зазначає, що укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії у встановлений договором строк не виконав.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що ним грошові зобов`язання виконані повністю в межах бюджетного року, з посиланням на п.4.4 договору та акти виконаних робіт від 16.11.2023.

Суд не погоджується з доводами відповідача, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до умов п.4.4 договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату послуг на підставі акту виконаних робіт шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати підписання акту. У разі затримки бюджетного фінансування, оплата за послуги здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Проте, остаточний розрахунок, відповідно до п.4.7 договору, відповідач зобов`язався здійснити до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови своєчасного надання позивачем акта виконаних робіт.

У п.6.1.1 договору сторонами визначено обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані позивачем послуги.

Обов`язок отримання актів згідно п.4.10 договору покладено на споживача.

У п.4.10 сторони погодили, що відповідач отримує акти та рахунки з 05 по 10 число кожного місяця від Теплопостачальної організації за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 117.

В матеріалах справи містяться акти виконаних робіт № 160 від 31.03.2022, № 161 від 28.04.2022 та № 242 від 31.05.2022. Зазначені акти підписані з боку відповідача та скріплені печаткою його підприємства без будь-яких зауважень та заперечень.

Що стосується наданих відповідачем актів з іншими датами, а саме від 16.11.2022, позивач у відповіді на відзив зазначає, що на прохання відповідача через несвоєчасне бюджетне фінансування були випадки, коли ті ж самі акти видавались повторно без дати, але з вказівкою місяця надання послуги, а тому відповідач самостійно ставив дату в актах та передавав їх до державного казначейства, щоб здійснити оплату.

Даний факт відповідачем не спростовано, жодних пояснень щодо даної обставини від відповідача на адресу суду не надходило.

Враховуючи відповідні обставини у їх сукупності та, керуючись принципом вірогідності доказів, передбаченим ст.79 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про своєчасне отримання відповідачем актів виконаних робіт за спірним договором.

Суд також не приймає заперечення відповідача стосовно того, що оплата відповідачем послуг за договором залежить від бюджетного фінансування, оскільки в силу ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Підписавши договір про закупівлю послуг з "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" № 12/Т22/1 від 22.04.2022, відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків, у тому числі правові наслідки порушення строків розрахунку.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних в розмірі 77 922,60грн за період з 11.04.2022 по 22.11.2022 та збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн за період квітень-листопад 2022 року, здійсненого позивачем за кожним актом виконаних робіт окремо та з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, судом вбачається, що таке нарахування відповідає наданому позивачем розрахунку та передбачено чинним законодавством.

При цьому, суд зазначає, що позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних та збитків від інфляції було застосовано п.4.9 договору, відповідно до якого сторони погодили, що у разі наявності, зокрема, заборгованості за минулі періоди грошова сума, яка надійшла від відповідача, погашає вимоги Теплопостачальної організації у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного відповідачем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати Споживача, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума боргу, що також відповідає положенням ст.534 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Щодо посилання відповідача на те, що наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційного збільшення зроблений з порушенням та за межами строку Договору з підстав того, що договір № 12/Т22/1 між сторонами укладено 22.04.2022, проте позивач надає розрахунок, в якому початком нарахування 3% річних та інфляційного збільшення вказана дата 11.04.2022, тобто дата, станом на яку договір ще не було укладено і між сторонами не існувало договірних зобов`язань, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, сторони у п.10.4 договору дійшли згоди про те, що згідно із ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.03.2022.

У п.1.3 договору сторони також погодили, що строк надання послуг позивачем починається з 01.03.2022.

Також у п.7.3 договору сторони погодили, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію, починаючи з 11 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

За приписами ч.1 ст.637 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписуючи договір відповідач надав свою згоду на те, що дія цього договору розповсюджується на відносини між сторонами, яки виникли до моменту його підписання, а саме - із 01.03.2022, що повністю ізгоджується із ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, якою передбачено можливість сторін погодити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими,а факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував, доказів сплати грошових коштів у строки, погоджені сторонами у договорі, суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 77 922,60грн за період з 11.04.2022 по 22.11.2022 та збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн за період квітень-листопад 2022 року, здійсненого позивачем за кожним актом виконаних робіт окремо та з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, що розраховані за несвоєчасну сплату заборгованості, яка виникла за період із березня по травень 2022 року, є цілком обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, суд судові витрати покладає на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 75, 86, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (61103, м. Харків, провулок Балакірєва, 3 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61103, м. Харків, вул. Балакірєва,3, ) - 3% річних в розмірі 77 922,60грн, збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн та 11 285,14грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "15" травня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк