номер провадження справи 15/19/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 Справа № 908/167/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Втортех, 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Анатолія Луценка, буд. 26

до відповідача Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна, 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Кабак І.Ю.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивачів: Рябцова А.Г., ордер, свідоцтво КС № 9749/10 від 18.02.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Білик О.В. довіреність № 108 від 20.12.2022;

установив

12.01.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Втортех, Київська область, м. Бровари до відповідача Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна, м. Запоріжжя про стягнення коштів за договором поставки № 11100622 від 14.05.2010 в розмірі 2 770 010,62 грн, з яких: основна заборгованість в розмірі 2 048 875,20 грн, пені в розмірі 194 036,30 грн, інфляційні втрати в розмірі 527 099,12 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023, справу № 908/167/23 передано на розгляд судді Горохову І.С.

26.01.2023 судом відкрито провадження у справі № 908/167/23, присвоєно справі номер провадження 15/19/23, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.02.2023.

15.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду 27.02.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 27.03.2023. Запропоновано позивачу у строк не пізніше 15.03.2023 подати письмову відповідь щодо відзиву на позовну заяву, оформлену згідно з вимогами ст. 166 ГПК України, а також запропоновано відповідачу у строк не пізніше 27.03.2023 подати заперечення на відповідь на відзив, оформлені відповідно до ст. 167 ГПК України.

01.03.2023 від представника ПрАТ Дніпроспецсталь, адвоката Білик О.В., до суду надійшло доповнення до відзиву вих. № 2-1/23 від 13.02.2023.

15.03.2023 від представника ТОВ Втортех, адвоката Рябцова А.Г., до суду надійшла відповідь на відзив від 09.03.2023.

22.03.2023 від представника ПрАТ Дніпроспецсталь, адвоката Білик О.В., до суду надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог в частині основного боргу та зменшення ціни позову від 24.01.2023 вих. № 2-1/23 від 20.03.2023 та заперечення на відповідь на відзив від 09.03.2023 вих. № 2-1/23-1 від 20.03.2023.

Ухвалою суду 27.03.2023 відкладено підготовче засідання на 18.04.2023.

12.04.2023 від представника ТОВ Втортех, адвоката Рябцова А.Г., до суду надійшло заперечення на заперечення на відповідь на відзив, заява про зміну предмета позову та заява про зменшення позовних вимог у частині основної суми боргу, інфляційних витрат та ціни позову, а також збільшення в частині нарахування пені та 3% річних.

18.04.2023 від представника ПрАТ Дніпроспецсталь, адвоката Білик О.В., до суду надійшли пояснення та заперечення від 17.04.2023 вих. 2-1/23.

18.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.05.2023 о 12:00 год. Також прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позов та про зменшення розміру позовних вимог. Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача суми осевого боргу 1 848 875,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 510 627,70 грн, пені в розмірі 202 454,93 грн, 3% річних у сумі 59 450,88 грн.

Позов заявлено з тих підстав, що на виконання договору поставки позивач поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 2 237 155,20 грн. Відповідач частково оплатив поставлений товар. Позивач просить стягнути з відповідача залишок суми основного боргу, пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач щодо позову заперечив з тих підстав, що відповідачем здійснено частково оплату за отриманий товар, залишок заборгованості становить 1 848 875,20 грн. Розрахунок пені здійснено не правильно, а відтак відсутні підстави для її стягнення. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат за умови настання форс-мажорних обставин є безпідставним. З урахуванням Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 відповідач вважає, що нарахування та стягнення інфляційних втрат, процентів річних, нарахованих на заборгованість відповідача заборонено. Вважає, що нарахування з 24.02.2022 відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат, 3% річних під час воєнного стану в Україні.

На заперечення відповідача позивач зазначив, що пеня розрахована та нарахована з урахуванням умов договору. Обставини непереборної сили виникли після того як відповідач зобов`язаний був виконати умови договору щодо оплати. Форс-мажорні обставини повинні бути підтверджені відповідним сертифікатом ТПП, та відповідач зобов`язаний був негайно повідомити позивача про настання таких обставин та неможливість виконання умов договору, чого зроблено не було.

Відповідач просив закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 200 000,00 грн, оскільки кошти були сплачені після відкриття провадження у справі.

Клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки позивач заявою від 05.04.2023 зменшив розмір позовних вимог у т.ч. в частині стягнення суми основного боргу на 200 000,00 грн та заяву прийнято судом до розгляду.

Судове засідання 03.05.2023 проводилось в режимі відео конференції Підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

У судовому засіданні 03.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

14.05.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Втортех» (постачальник, ТОВ «Втортех») та Відкритим акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (ПрАТ «Дніпроспецсталь», покупець) укладено договір поставки № 11100622.

Між сторонами укладались додаткові угоди № 1 від 29.04.2011, № 2 від 30.12.2011, № 3 від 19.12.2013 якими зокрема, було змінено пункт 12.1 договору та викладено в наступній редакції:

«Цей договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печаткою сторонами і діє в частині поставок товару до 31.12.2016. У випадку, якщо у сторін на момент закінчення дії цього договору залишаються невиконані договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія цього договору продовжується в відношенні таких зобов`язань та задоволення законних вимог».

З приводу поставки товару було виставлено два рахунки № 2106 від 20.10.2021 на суму 1 118 577,60 грн та № 2345 від 19.11.2021 на суму 1 118 577,60 грн.

20.10.2021 та 19.11.2021 ТОВ «Втортех» поставило на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь» порошок алюмінієвий ПА 07,560 тонн та 7,560 тонн на загальну суму 2 237 155,2 грн про що між сторонами підписано та скріплено печатками видаткові накладні № 9610 та № 12211. Поставка товару також підтверджується товарно-транспортними накладними № 11 від 20.10.2021 та № 10 від 19.11.2021.

Відповідач на виконання умов договору перерахував позивачу за товар кошти у сумі 388 280,00 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 61835 від 02.08.2022 на суму 45 810,00 грн; № 62294 від 11.08.2022 на суму 92 470,00 грн; № 67280 від 23.09.2022 на суму 50 000,00 грн; 10.01.2023 200 000,00 грн.

16.09.2022 на адресу відповідача була надіслана досудова претензія щодо погашення заборгованості. Відповіді на претензію не надано.

З урахуванням наведених обставин справи, а також вимог чинного законодавства суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Правовідносини між сторонами урегульовані договором поставки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1.1 договору поставки, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити феросплави та інші матеріали (товар) на умовах, наведених у даному договорі.

Відповідно до п. п. 5.1 5.4 договору поставки, товар відвантажується постачальником та приймається покупцем відповідно до умов, визначених у специфікаціях.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється на підставі даних, наведених у товаросупровідних документах та сертифікатах якості виробника.

Приймання товару по кількості здійснюється покупцем відповідно до «Інструкції про порядок приймання товарів виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості» П-6. Затвердженої Держарбітражем СРСР у 1965 р, із змінами.

Приймання товару по якості здійснюється покупцем відповідно до «Інструкції про порядок приймання товарів виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості» П-7, затвердженої Держарбітражем СРСР у 1966, із змінами.

Відповідно до додаткової угоди № 7 від 01.06.2017 пункт 4.1 розділу 4 «Умови платежу» договору № 11100622 від 14.05.2010 викладено в наступній редакції:

«Оплата кожної партії товару здійснюється в розмірі 100% її вартості протягом 90 календарних днів з дати прийняття товару та надання оригіналу рахунку».

Строк оплати за видатковими накладними № 9610 та № 12211 настав 19.01.2022 та 20.02.2022 відповідно.

Відповідач товар на суму 2 237 155,20 грн отримав без зауважень та заперечень щодо якості та кількості. Поставка товару підтверджується рахунками фактурами, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними. Залишок суми основного боргу на час вирішення спору в суді становить 1 848 875,20 грн.

Відповідач доказів сплати основної суми заборгованості за отриманий товар не надав, наявність заборгованості підтверджується документально.

За неналежне виконання умов договору в частині оплати за поставлений товар позивач просить стягнути з відповідача пеню у в розмірі 202 454,93 грн, за період з 20.01.2022 по 19.07.2022 у сумі 101 233,66 грн та за період з 21.02.2022 по 20.08.2022 у сумі 101 231,27 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією (ч. 3 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п. 9.4 договору, у разі порушення покупцем умов оплати товару він сплачує пеню у розмірі 0,05% від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який нараховується пеня.

Перевіривши розрахунок пені суд вважає його виконаним правильно.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 59 450,88 грн за загальний період з 21.02.2022 по 05.01.2023 та інфляційні втрати у розмірі 510 627,70 грн за загальний період лютий грудень 2022 року.

Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування позивачем проведено з урахуванням того, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Перевіривши наведені розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає їх виконаними правильно.

Заперечення відповідача щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат із посилання на Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 суд вважає безпідставним, оскільки вказаними нормативними актами передбачено звільнення від відповідальності неустойки (штрафу, пені) позичальників у кредитних правовідносинах, споживчих кредитах та плати за житлово-комунальні послуги. Тоді як правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки, що не звільняє відповідача від нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат у заяві про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог здійснено з урахуванням 90 денного строку для оплати за поставлений товар, умов договору та вимог чинного законодавства України та не є неспівмірними. Крім того, стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України не є санкцією, а носить компенсаційний характер заходів відповідальності.

З приводу форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 10 договору № 11100622 від 14.05.2010, уразі неможливості виконання зобов`язань, які виникли із даного договору, внаслідок обставин непереборної сили, які виникли після укладення договору, внаслідок непередбачуваних обставин надзвичайного характеру (війна, ембарго, стихійні лиха, дії уряду, які створили неможливість виконання зобов`язань за договором), сторона, для якої настала неможливість виконання зобов`язань, повинна невідкладно повідомити про це іншу сторону в письмовому вигляді.

У разі, якщо форс-мажорні обставини будуть діяти більш ніж 90 днів, будь-яка сторона має право в односторонньому порядку анулювати даний договір. підтвердженням форс-мажорних обставин є відповідний документ Торгово-промислової палати України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на підставі пропозиції ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено і на час вирішення спору в суді.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Разом з тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Посилання на наказ № 35 від 07.03.2022 голови правління ПрАТ «Дніпроспецсталь» щодо встановлення для працівників підприємства особливого режиму роботи на період з 25.02.2022 безстроково з урахуванням комендантської години до відміни Верховною Радою України воєнного стану є безпідставним.

Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають особі фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором.

Відповідач письмово не повідомляв ТОВ «Втортех» про неможливість виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Строк виконання обов`язку з оплати вартості отриманого товару настав 19.01.2022 та 20.02.2022, тобто до виникнення форс-мажорних обставин.

Будь-яких документів фінансової звітності ПрАТ «Дніпроспецсталь» для оцінки скрутного чи іншого економічного становища, та як наслідок ускладнення виконання своїх грошових зобов`язань за договорами, відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем не доведено, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, і як наслідок наявні підстави для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідачем не доведено обґрунтованість своїх заперечень щодо позову.

З урахуванням наданих доказів, які досліджені судом, обставин наведених в обґрунтування позову, вимог чинного законодавства України суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено додатково з урахуванням надходження відповідної заяви представника позивача, про що зазначено під час судових дебатів.

Керуючись ст.ст. 73-80, 123, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (вул. Південне шосе, буд. 81, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69008, ідентифікаційний код юридичної особи 00186536) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Втортех» (вул. Анатолія Луценка буд. 26, м. Бровари, Київська область, 07400, ідентифікаційний код юридичної особи 22866013) суму основного боргу в розмірі 1 848 875,20 грн (один мільйон вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 20 коп.), пеню у сумі 202 454,93 грн (двісті дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні 93 коп.), 3% річних у розмірі 59 450,88 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 88 коп.), суму інфляційних втрат у розмірі 510 627,70 грн (п`ятсот десять тисяч шістсот двадцять сім гривень 70 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (вул. Південне шосе, буд. 81, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69008, ідентифікаційний код юридичної особи 00186536) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Втортех» (вул. Анатолія Луценка буд. 26, м. Бровари, Київська область, 07400, ідентифікаційний код юридичної особи 22866013) судовий збір у розмірі 39 321,13 грн (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять одна гривня 13 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2023 року.

Суддя І. С. Горохов