ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Справа№ 910/3208/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Овсієнко Р.М. (довіреність б/н від 01.08.2022)

від відповідача: Бичек В.А. (довіреність б/н від 23.12.2022) (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.09.2022 про залишення позову без розгляду

у справі №910/3208/22 (Морозов С.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер"

про стягнення 127 845, 81 доларів США,

В С Т А Н О В И В:

26.04.2022 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" (позивач) з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" (відповідач) суми заборгованості, з урахуванням штрафної санкції, в розмірі 127 845,81 доларів США, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022 року в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2022 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" до товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" про стягнення 127 845, 81 доларів США залишено без розгляду.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи передбачене умовами контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022 арбітражне застереження, відповідно до якого арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення - Лондон, заперечення відповідача проти вирішення спору в Господарському суді міста Києва, що викладені у відзиві на позовну заяву, відсутність підстав вважати, що арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, суд дійшов висновку на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі №910/3208/22 та передати справу на розгляд до господарського суду міста Києва.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що між позивачем та відповідачем на підставі додаткової угоди № 2 було укладено окремий договір, який встановлює права та обов`язки виключно для позивача та відповідача, і не створює та не змінює прав та обов`язків третьої особи - позивача за контрактом, а тому і наявна в контракті арбітражна угода не стосується прав та обов`язків сторін даного спору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 апеляційну скаргу у справі №910/3208/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі №910/3208/22, відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду на 14.02.2023 о 10 год. 30 хв.

10.02.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

14.02.2023 судове засідання не відбулося, в зв`язку з перебуванням головуючого судді Руденко М.А. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 після виходу головуючого судді Руденко М.А. з відпустки розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" призначено на 14.03.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 04.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці з 03.04.2023, розгляд справи призначено на 09.05.2023.

У судовому засіданні, 09.05.2023 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Представник відповідача (в режимі відеоконференції) заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" суми заборгованості в розмірі 127 845,81 доларів США, у зв`язку з невиконанням умов Контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022 року в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.(а.с.1-4)

Так, 02.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" (продавець, позивач) та Компанією «ORSETT TRADING SA» (покупець) було укладено Контракт №MW-CPT-02-02-22 (контракт). (а.с.6-10)

Відповідно до умов контракту, продавець зобов`язався здійснити Компанії «ORSETT TRADING SA» поставку товару (пшениця українського походження, врожаю 2021 р., насипом), а покупець зобов`язався оплатити вартість поставленого товару шляхом переказу 95% вартості поставленого товару на рахунок продавця протягом 3 банківських днів після надання продавцем копії рахунка та копії акту приймання-передачі товару, підписаного продавцем.

Відповідно до п. 12.1 контракту, будь-які спори, що виникають із або в рамках даного контракту, підлягають вирішенню в арбітражі у відповідності з GAFTA Arbitration Rules Nо. 125 (арбітражними правилами), в редакції, що діє на дату цього контракту, при цьому такі правилами входять до складу цього контракту і вважаються такими, про які обидві сторони вважаються поінформованими. Арбітражний розгляд буде проводитись у Лондоні англійською мовою із застосуванням англійського процесуального права.

В подальшому, 14.02.2022 між продавцем, покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" (відповідач, гарант) було укладено додаткову угоду №2 (додаткова угода) до контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022. (а.с.11)

Згідно з п.1 додаткової угоди №2, гарант приймає на себе всі зобов`язання покупця , що витікають з контракту, з урахуванням всіх змін та доповнень до контракту, як існуючих та і майбутніх.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди, зобов`язання, зазначені в п.1 додаткової угоди, включають основне зобов`язання покупця за контрактом, та будь-які додаткові зобов`язання, включаючи, але не обмежуючись, зобов`язання зі сплати будь-яких податків, мит, штрафів, відшкодування збитків передбачених положеннями контракту та нормами діючого законодавства.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, у випадку, якщо з будь-яких причин покупець не може виконати будь-які із зобов`язань, що витікають із контракту цілком або частково (дефолт покупця) гарант зобов`язується виконати такі зобов`язання, не виконані покупцем, за письмовою вимогою продавця.

В п. 5 додаткової угоди зазначено, у випадку порушення покупцем зобов`язань, що витікають з контракту, продавець на власний вибір має право звернутись або до покупця, або до гаранта, або до обох з вимогою про виконання порушеного зобов`язання, а також будь-яких зобов`язань, що витікають з контракту.

Згідно з п. 6 додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, а саме 14.02.2022.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, зазначив, що враховуючи передбачене умовами контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022 арбітражне застереження, відповідно до якого арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення - Лондон, заперечення відповідача проти вирішення спору в Господарському суді міста Києва, що викладені у відзиві на позовну заяву, відсутність підстав вважати, що арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, суд дійшов висновку на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" без розгляду.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору (ч.ч.1, 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України).

Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 366 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин розташований на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміни або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Статтею 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що "арбітраж" - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Крім того, визначення терміну "арбітраж" також надано Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.1961 р., відповідно до якої цей термін означає вирішення спорів як арбітрами, призначеними по кожній окремій справі (арбітраж ad hoc), так і постійними арбітражними органами.

Статтею 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка зі сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

За змістом частин першої, третьої статті 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Третейська угода щодо передачі спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу цього спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Наведене вище дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України, господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції міжнародного комерційного арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом prima facie дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.

Наведене вище узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.03.2020 у справі № 920/241/19 та від 21.10.2021 у справі № 922/3805/20.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", як гаранта (поручителя) за додатковою угодою № 2 від 14.02.2022, у зв`язку із невиконанням покупцем - ORSETT TRADING SA своїх зобов`язань за контрактом №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022.(а.с.11)

Дійсно, в п. 12.1 контракту зазначено, що будь-які спори, що виникають із або в рамках даного контракту, підлягають вирішенню в арбітражі у відповідності з GAFTA Arbitration Rules Nо. 125 (арбітражними правилами), в редакції, що діє на дату цього контракту, при цьому такі правилами входять до складу цього контракту і вважаються такими, про які обидві сторони вважаються поінформованими. Арбітражний розгляд буде проводитись у Лондоні англійською мовою із застосуванням англійського процесуального права.

Однак, контракт №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022 був укладений між покупцем - ORSETT TRADING SA та продавцем - товариством з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод", а предметом даного контракту є поставка товару - пшениця українського походження, врожаю 2021 р., насипом.

В той же час, додатковою угодою № 2 до контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022, сторонами якої вже виступали ORSETT TRADING SA, як покупець, товариство з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод", як продавець і товариство з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", як гарант, було погоджено інші зобов`язання, а саме що у випадку, якщо з будь-яких причин покупець не може виконати будь-які із зобов`язань, що витікають із контракту цілком або частково (дефолт покупця), гарант зобов`язується виконати такі зобов`язання, не виконані покупцем, за письмовою вимогою продавця.

Під предметом договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну суть договору даного виду.

Правова природа договору визначається з огляду на його зміст (а не назву договору). З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно.

Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 19.06.2019 у справі № 923/496/18, від 12.08.2021 у справі № 910/7914/20, від 21.10.2021 у справі № 908/3027/20.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

А тому, з огляду на предмет та умови додаткової угоди № 2 до контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022, колегія суддів дійшла до висновку, що між ORSETT TRADING SA, як покупцем, товариством з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод", як продавцем і товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", як гарантом, фактично було укладено окремий договір (договір поруки) щодо забезпечення виконання зобов`язань за контрактом №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022, який стосується правовідносин гаранта (поручителя, товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер") і кредитора (товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод") у випадку невиконання боржником (ORSETT TRADING SA) своїх зобов`язань за укладеним контрактом.

В той же час, як вбачається з додаткової угоди № 2 до контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022, яка, як було встановлено вище, є окремим договором, вона не містить арбітражного застереження, яке було передбачено у п. 12.1 контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022.

Колегія суддів відзначає, що наявність у контакті, який укладений з ORSETT TRADING SA, як покупцем, та, товариством з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод", як продавцем, арбітражного застереження, не передбачає автоматичного поширення цього застереження на відносини із гарантом (поручителем) за договором поруки, який такого арбітражного застереження не містить.

Оскільки сторонами у додатковій угоді № 2, яка є фактично новим правочином щодо забезпечення виконання зобов`язання, не було визначено право, яке застосовується до спірних правовідносин, а тому таке право має визначатись згідно Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є поручитель - за договором поруки.

Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

З огляду на те, що в додатковій угоді № 2 до контракту №MW-CPT-02-02-22 від 02.02.2022, яка є окремим правочином щодо забезпечення виконання зобов`язання, не передбачено арбітражного застереження, а відповідач, як сторона правочину, знаходиться на території України у місті Києві, виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи та статей 3, 15 Цивільного кодексу України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, з огляду на приписи ст.ст. 32, 44 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" колегія суддів вважає, що саме господарському суду міста Києва належить пріоритет із розгляду даного спору.

А тому, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з наявністю в контракті арбітражного застереження, є невірним.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 підлягає скасуванню, а справа № 910/3208/22 - передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Березанський переробний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 року у справі № 910/3208/22 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 року у справі № 910/3208/22 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/3208/22 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст судового рішення складено 16.05.2023

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна