ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. Справа №907/526/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради б/н та дати (вх. №01-05/517/23 від 20.02.2023)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 (суддя Андрейчук Л.В., повний текст складено 30.01.2023)

у справі № 907/526/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради, м. Мукачево, Закарпатська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

про стягнення 1 889 212,53 грн

за участю представників:

від позивача: Габовда О.В. - представник (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Лисенко В.О. - адвокат (в режимі відеоконференції)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 у справі №907/526/22 (з врахуванням ухвали Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2023 про виправлення описки) позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 1 889 212,53 грн, в тому числі 1 593 091,58 грн - основного боргу, 106 402,53 грн - пені, 16 288,81 грн 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 173 429,61 грн. Стягнуто з Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" судовий збір у розмірі 28 338,19 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 апеляційну скаргу Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 42 507,28 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 05.04.2023.

05.04.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням члена колегії судді - Галушко Н.А. у відпустці.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 призначено розгляд справи на 03.05.2023.

В судовому засіданні 03.05.2023 представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа явки представника в судове засідання не забезпечила.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 1 889 212,53 грн, з яких 1 593 091,58 грн основного боргу, 106 402,53 грн пені, 16 228,81 грн 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 173 429,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням зобов`язань за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем в період з 29.10.2021 по 13.11.2021 природний газ.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги у повному обсязі, зазначав, що з 11.11.2021 мав іншого постачальника природного газу - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", а у зв`язку із проведенням оплати позивачу за спожитий газ 30.12.2021, безпідставним є нарахування 3% річних у розмірі 576,13 грн та пені у розмірі 3397,16 грн за жовтень 2021 року. Відповідач також просив зменшити розмір пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних до мінімального.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у поясненнях зазначала, що постачання природного газу відповідачу за договором від 11.11.2021 №06-1211/21-БО-Т здійснюється з 14.11.2021 включно, що підтверджується відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточних відборів природного газу споживача з EIC-кодом 56S0000237BH003 - відповідача по справі. Загальний обсяг природного газу, використаний Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради у листопаді 2021 року з ресурсів товариства, а саме з 14.11.2021 по 30.11.2021 включно, складає 148 966,90 куб. м.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На переконання апелянта, суд не встановив, а матеріалами справи не підтверджено реального та фактичного укладення договору між позивачем та відповідачем як того вимагає ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», окрім того, постанова НКРЕКП «Про затвердження Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» від 30.09.2015 №2501 зобов`язує постачальників, які не мають права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (постачальники «останньої надії») оформлювати свої договірні відносини зі споживачами на основі типового договору і такий договір містить обов`язкову графу щодо реквізитів споживача.

Не зважаючи на правильність висновків суду першої інстанції щодо підстав виконання споживачем зобов`язань, апелянт вважає, що такі висновки суду не можуть бути звернуті до відповідача у справі, оскільки обов`язки споживача можуть виникати тільки на підставі договору, який має бути укладено в письмовій формі. При цьому апелянт покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові віл 21.06.2022 у справі №922/1403/21 про те, що правочини між юридичними особами мають вчинятись виключно в письмовій формі.

Суд першої інстанції правильно вказав, що обов`язком споживача є укладення договору постачання природного газу, проте, не врахував, що відповідач є бюджетною установою, у зв`язку з чим на нього поширюються вимоги Закону України «Про публічні закупівлі». На виконання вимог п.2 ч.2 ст.40 цього Закону 14.12.2021 відповідач розпочав в електронній системі закупівель проведення переговорної процедури на закупівлю природного газу за листопад 2021 року з постачальником «останньої надії», яку було відмінено 21.01.2021 у зв`язку з не підписанням договору протягом 35 днів (на підставі п.5 ч.8 ст.40).

Інші доводи апелянта щодо незгоди з висновками суду першої інстанції зводяться до твердження, що висновки, викладені в оскарженому рішенні були б правильними лише за умови укладення сторонами письмового договору, чого в спірних правовідносинах не відбулось.

Окрім того, апелянт, покликаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, вказує, що суд першої інстанції не врахував, що правовий зміст інституту неустойки має на меті стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання, при цьому неустойка не повинна перетворюватись на непомірно важкий тягар для боржника і бути джерелом невиправданих прибутків до кредитора. Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради як бюджетна установа є неприбутковою організацією і задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 відсотків річних, інфляційних втрат та пені у розмірі, вказаному у рішенні є непомірним тягарем для апелянта, оскільки фінансування його діяльності здійснюється з державного та місцевого бюджетів.

Також апелянт звертає увагу на те, що суд в оскарженому рішенні не надав жодної правової оцінки договору №15994 від 21.12.2021, укладеному між постачальником «останньої надії» і споживачем на поставку природного газу за жовтень 2021 року, на підставі якого та відповідно до рахунку від 23.12.2021 відповідач здійснив оплату позивачу за поставлений у жовтні природний газ без пропущення строків оплати, тому безпідставним є стягнення пені а розмірі 576,13 грн. та 3 % річних в розмірі 3397,16 грн. за жовтень 2021 року.

Виходячи з нормативно-правового обґрунтування скарги, апелянт здійснив аналіз даних електронної системи публічних закупівель Prozorro і встановив, що ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» лише у 2021 році за результатами переговорних процедур уклало з різними замовниками більше 610 договорів поставки і усі було укладено в письмовій формі та підписано постачальником та споживачами, що на переконання апелянта, підтверджує обґрунтованість апеляційної скарги. При цьому оплата за поставку природного газу може бути проведена Управлінням лише через органи державного казначейства і відсутність письмового договору виключає можливість проведення оплати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та зазначає, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29 жовтня по 13 листопада 2021 року, було автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» (позивача).

Відповідно до положень Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу з постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання, а вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Укладений таким чином публічний типовий договір є підставою виникнення у сторін господарських зобов`язань.

Щодо аргументів апелянта про зменшення пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач зазначає, що обставини, на які покликається відповідач за змістом скарги не звільняють його від обов`язку здійснити своєчасний розрахунок з позивачем та сплатити на його користь пеню та нарахування, передбачені чт.625 ЦК України, виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання зобов`язань будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави. Нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні із зобов`язанням за договором оплати за поставлений природний газ в розмірі 1 593 091,58 грн., а відповідач не навів виняткових обставин, з якими законодавець пов`язує можливість застосування інституту зменшення розміру неустойки. Неналежне планування своєї господарської діяльності відповідачем не має порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які виконали свої зобов`язання належним чином. При цьому, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, на які покликається апелянт, викладено у справах №902/417/18 та №907/526/22, фактичні обставини в яких не є подібними до спірних правовідносин, тобто такі не є релевантними до цього спору.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив наступні фактичні обставини спору.

ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (позивач, постачальник, постачальник "останньої надії") відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та було визначене постачальником "останньої надії" на ринку природного газу за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Згідно з п.1.1. договору, цей Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" (далі - постачальник).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України (п.1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п.1.4. договору, терміни, що використовуються в цьому договорі, мають такі значення:

- ЕІС-код - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку оператором ГРМ/Оператором ГТС (для прямих споживачів), до газових мереж якого підключений об`єкт споживача;

- оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача;

- особистий кабінет - особиста веб-сторінка споживача на веб-сайті постачальника, що містить персоніфіковані дані споживача, статистичні дані про ціни та нарахування і сплату за договором та іншу інформацію, що пов`язана з виконанням договору;

- персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо споживача (прізвище, власне ім`я та по батькові, назва (для споживача, що не є побутовим), ЕІС-код, поштова адреса об`єкта споживача, ЄДРПОУ (для споживача, що не є побутовим));

- постачальник "останньої надії" (далі - постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України";

- сайт постачальника (сайт) - веб-сайт постачальника в мережі Інтернет, який містить чинну редакцію договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником та споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником та іншу необхідну інформацію;

- споживач - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, щодо якої виконані передбачені законодавством умови для постачання природного газу.

Інші терміни, що не визначені в цьому договорі, мають значення, передбачені Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493 та Правилами постачання.

Відповідно до пункту 2.1. договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу або оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів) (п. 2.2. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору, постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання (п. 3.2. договору).

Згідно із пунктом 3.3. договору, період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті (п.4.1. договору).

Відповідно до підпункту 4.2. розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3. договору).

Згідно із п. 4.4. договору, споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3. цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 4.5. договору).

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.1. та підпунктом 1 пункту 5.2. договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

У пункті 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за договором.

Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради (далі - відповідач, споживач) є бюджетною установою.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29.10.2021 по 13.11.2021, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується листом оператора ГТС від 21.02.2022 №ТОВВИХ-22-2365 та інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з EIC-кодом 56XS000023ZBH003, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма №10); відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з EIC-кодом 56XS000023ZBH003 (надано позивачем у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015р. (далі - Правила), постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

З огляду на умови типового договору постачання природного газу з постачальником "останньої надії" та наведені правові норми, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє за безпідставністю доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній письмовий договір, підписаний двома сторонами, що унеможливлює звернення позовної вимоги до відповідача про оплату боргу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, на виконання умов договору постачання природного газу №ПОН від 29.10.2021 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 834 799,56 грн., а відповідач оплатив 241 707,98 грн, природний газ, спожитий боржником на загальну суму 1 593 091,58 грн. залишився неоплаченим.

Згідно з довідкою позивача ціна природного газу, що постачався ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальником "останньої надії" для споживачів, що є бюджетними установами становила: в період з 1 по 31 жовтня 2021 року - 16,8 гривень за 1 куб.метр з ПДВ, в період з 1 по 30 листопада 2021 року - 16,8 гривень за 1 куб.метр з ПДВ, у період з грудня 2021 року по 31 січня 2022 року - ціна розраховувалася відповідно до формули пункту 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1102.

Постановою КМУ №1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Також позивач надав відомості щодо архіву цін постачальника останньої надії для непобутових споживачів з 01.11.2021 по 08.02.2022, відповідно до яких ціни природного газу для споживачів з ПДВ у листопаді 2021 року коливались від 30,17 до 45,26 грн. з ПДВ.

На виконання п.4.4. договору позивач надіслав відповідачу рахунок №26904 від 10.11.2021 на оплату природного газу за жовтень 2021 року та послугу транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС на загальну суму 241 707,98 грн. (список №13.11.2021-юріки 5згрупованої поштової кореспонденції від 10.11.2021, фіскальний чек від 16.11.2021 та відомості з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення) та рахунок №35550 від 10.12.2021 на оплату природного газу за листопад 2021 року та послугу транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС на загальну суму 1 834 799,56 грн. (список №20.12.2021-КЦ-21 згрупованої поштової кореспонденції від 21.12.2021, фіскальний чек від 21.12.2021 та відомості з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення).

26.01.2022 позивач надіслав відповідачу вимогу №119/4.3-1534-2022 від 25.01.2022 про сплату заборгованості за спожитий газ не побутовими споживачами постачальниками «останньої надії», у якій просив сплатити заборгованість за природний газ (основний борг) в сумі 1 593 091,58 грн. та попереджав відповідача, що у разі несплати заборгованості у строк до 08.02.2022 постачальник буде змушений звернутись з позовом до суду для захисту своїх інтересів та нарахувати додатково пеню, 3% річних, інфляційні втрати, а також судові витрати.

Згідно з наданою у листі №16/2-09/1007 від 01.06.2022 АТ «Ощадбанк» інформацією про надходження коштів від Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради на рахунок ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2021 по 30.05.2022, відповідач 30.12.2021 оплатив позивачу природний газ на загальну суму 241 797,98 грн. з призначенням платежів «оплата за природний газ за договором №15994 від 23.12.2021, акт №15994 від 23.12.2021, в т.ч. ПДВ - повістю».

Відповідні платіжні доручення №1022, №250, №259 та №1319 від 29.12.2021 додано відповідачем до відзиву на позов.

Також відповідач надав суду типовий договір №15994 від 23.12.2021 (номер та дату написано від руки) постачання природного газу постачальником «останньої надії», підписаний ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» (начальником відділу супроводу юридичних осіб ОСОБА_1) та Управлінням освіти, культури, молоді і спорту Мукачівської міської ради (начальником Управління ОСОБА_2).

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що вказаний договір підписано сторонами саме 23.12.2021, проте, такі доводи не відповідають положенням законодавства, адже сторони можуть підписати договір на вимогу споживача, що не змінює моменту укладення договору - дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Так, згідно із розділом VI Правил постачання природного газу, постачальник "останньої надії" на письмове звернення споживача постачальник "останньої надії" зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу, водночас, договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

ТзОВ "ГК "Нафтогаз України" не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника "останньої надії" та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29.10.2021 по 13.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених саме позивачем.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу за договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму веб-сайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу як між постачальником "останньої надії" та споживачем.

Укладений між сторонами публічний типовий договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного Кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на договір постачання природного газу №06-1211/21-Б0-Т, умовами якого передбачено постачання відповідачу з 11.11.2021 природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу I Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Відповідно до пунктів 1-2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496 та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

3 моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про підключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках: відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів). фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби Д До 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (Д-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (Д-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником "останньої надії" відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника "останньої надії"; відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

Як було встановлено з матеріалів справи, у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 29.10.2021 по 13.11.2021 автоматично було включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем (факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем в період з 29.10.2021 по 13.11.2021, до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується листом Оператора ГТС від 21.02.2022 № ТОВВИХ-22-2365 та інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ за формою №10, згідно з якою відповідач в листопаді 2021 був зареєстрований в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" - позивача.

Відповідно до пункту 3.2 договору постачання природного газу від 11.11.2021 №06-1211/Б0-Т, укладеного між відповідачем та ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. У п.3.1 договору визначено, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

В матеріалах справи наявний наданий відповідачем акт №15994 приймання-передачі природного газу об`ємом 14,38738 тис.м.куб., підписаний сторонами (а.с.171, том 1) за жовтень 2021 року. Акт приймання-постачання природного газу в період з 01.11.2021 по 13.11.2021 відсутній, разом з цим, третя особа у справі - ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до пояснень щодо позову надала договір №06-1211/21-БО-Т від 11.11.2021 постачання природного газу, укладений з відповідачем, а також укладений на його виконання акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 і відомості про відбори природного газу з 01.11.2021 по 30.11.2021, відповідно до яких відповідач отримував природний газ від третьої особи з 14.11.2021 включно.

Також в матеріалах справи відсутні докази включення відповідача до реєстру споживачів" ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у період з 01.11.2021 по 13.11.2021. Натомість, в матеріалах справи наявні докази включення відповідача в означений період саме до Реєстру споживачів позивача.

Щодо доводів апелянта про безпідставність вимоги про нарахування 3% річних у розмірі 576,13 грн та пені у розмірі 3397,16 грн за жовтень 2021 року, слід зазначити, що відповідно до розрахунку позивача вказані нарахування здійснено за період прострочення з 01.12.2021 по 29.12.2021 на суму 241 707,98 грн.

Рахунок на оплату №26904 від 10.11.2021 на суму 241 707,98 грн. відповідач отримав 23.11.2021 (а.с.55, том 1), а відповідно до п.4.4. договору споживач має обов`язок оплатити рахунок, наданий постачальником, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, тобто за газ поставлений у жовтні 2021 року - до 30.11.2021 року. Натомість, споживач здійснив оплату поставленого у жовтні природного газу 30.12.2021 (дата банківських операцій за платіжними дорученнями від 29.12.2021).

Відтак позивач правомірно здійснив нарахування 3% річних та пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з оплати за отриманий в жовтні 2021 природний газ.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.5. типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Суд першої інстанції встановив правильність здійснених позивачем розрахунків, в зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 106 402,53 грн пені, 16 288,81 грн 3% річних та 173 429,61 грн інфляційних втрат.

Колегія суддів, здійснивши перерахунок позовних вимог щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат, встановила, що заявлені до стягнення суми нараховано правильно, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Апелянт не наводить жодного обґрунтування щодо неправильності здійсненого позивачем нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, натомість вказує, що суд першої інстанції не врахував наявності підстав для зменшення розміру вказаних нарахувань на суму основного боргу.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

У постанові від 20.02.2023 у справі №910/15411/21 Верховний Суд зазначив, що визначені ч.2 ст.625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Слід наголосити, що відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання його зобов`язань за договором перед позивачем.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених в рішенні у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), держава чи органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, а відповідно до висновків, викладених в рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та у справі "Бакалов проти України", відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 та від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Відтак відсутність фінансування (бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами) не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував в оскарженому рішенні, що обставини, на які посилається відповідач за змістом клопотання про зменшення розміру пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, не звільняють відповідача від обов`язку здійснити своєчасний розрахунок з позивачем, а також сплатити на користь позивача пеню та нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати), а виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, держави тощо.

Колегія суддів також бере до уваги, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з зобов`язанням за договором зі сплати вартості поставленого природного газу у розмірі 1 593 091,58 грн, а відповідач не здійснює оплати основного боргу протягом тривалого часу (вимогу про оплату основного боргу надіслано відповідачу 26.01.2022 та надано відповідачу строк до 08.02.2022 для оплати, а позов заявлено у липні 2022 року).

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 889 212,53 грн, в тому числі 1 593 091,58 грн - основного боргу, 106 402,53 грн - пені, 16 228,81 грн - 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 173 429,61 грн., - в повному обсязі.

Відтак доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини, апелянт не обґрунтував та не довів порушення застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Управління освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради б/н та дати (вх. №01-05/517/23 від 20.02.2023) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 у справі №907/526/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.05.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.