ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/504/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Боднарук І.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу №916/504/23

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

про стягнення 1 327014.22 грн., -

за участю представників:

від позивача: Тодорашко А.В. /в порядку самопредставництва/;

від відповідача: Чабан І.А. /в порядку самопредставництва/

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" 969 948, 09 грн. - заборгованості, 107 855, 54 грн. - інфляційних втрат, 231 168, 84 грн. - пені, 18 041, 75 грн. - 3 % річних, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 19 905, 21 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

13.02.2023 Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 09.03.2023 о 10:00 год., із повідомленням учасників справи про підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження сторонами надано до суду:

клопотання відповідача про зменшення розміру пені за вх.№6923/23 від 03.03.2023;

заперечення на клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені за вх.№13228/23 від 24.04.2023.

У підготовчому засіданні 09.03.2023, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено клопотання відповідача за вх.№7486/23 від 09.03.2023 про відкладення судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 26.04.2023р. о 10:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

26.06.2023 у підготовчому засіданні, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та представника відповідача у приміщенні суду, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.05.2023 о 14:00, із викликом учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні 11.05.2023, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та представника відповідача у приміщенні суду, судом на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача.

- відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання за договором про надання послуг з користування мережами водовідведення №160Пп-ЧФ-21 від 31.12.2021 щодо оплати наданих позивачем послуг;

- відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, за яких можливе зменшення неустойки, а лише зазначено про скрутне матеріальне становище відповідача, внаслідок якого останній не зміг своєчасно оплатити рахунки за надані послуги за цим Договором, а саме не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках на момент (період) виникнення заборгованості;

- сам по собі «важкий» фінансовий стан не є винятковим випадком в розумінні ст. 233 ГК України та не є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення та, відповідно, не є доказом винятковості такого випадку. Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) відображає лише фінансові результати господарської діяльності підприємства за звітний період і містить дані про доходи, витрати і фінансові результати в сумі наростаючим підсумком з початку року до звітної дати. Згідно преамбули Балансу (Звіту про фінансовий стан) за Формою №1 одиницею виміру в звітності є «тис, гри», отже прибутки (рядок 2120 форми №2) та розмір грошових коштів на рахунках у банках (рядок 1167 форми №1) обчислюються десятками мільйонів гривень. На даний час сайт відповідача не працює, ресурси ж data.gov.ua та tax.gov.ua, на яких мала публікуватись звітність, містять тільки звітність за 2020 рік.

- «Дебіторська заборгованість (за товари, роботи, послуги) контрагента перед підприємством станом на 31.12.2022» подана до суду з клопотанням 02.03.2023, тобто більш ніж через два місяці після виникнення останньої суми заборгованості, що доводить її невідповідність та неналежність в якості доказу як за період виникнення заборгованості за рахунками, зазначеними в позові - за березень-липень 2022 року, так і на момент клопотання;

- твердження відповідача про відсутність у позивача будь-яких збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором не відповідає дійсності. Також не відповідають дійсності твердження відповідача про незначність прострочення виконання, адже таке прострочення склало від 12 місяців до 8 місяців;

- зменшення розміру штрафних санкцій лише спонукатиме відповідача і в подальшому ухилятися від своєчасної оплати виставлених рахунків.

Стислий виклад заперечень відповідача:

- у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем на підприємстві було прийнято ряд невідкладних та рішучих заходів, а саме: Наказом від 20.12.2019 № 469 «Про зміну істотних умов праці» було встановлено з 01.03.2020 неповний робочий тиждень, зі зменшенням робочого тижня на один робочий день; Наказом від 31.12.2019 № 500 було скасовано надбавки за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання; Наказом від 31.12.2019 № 501 було скасовано надбавки за високі досягнення у праці та особливий характер роботи; Наказами від 31.12.2019 № 503, 505 було прийнято заходи щодо подолання фінансової кризи, а саме призупинено нарахування та виплату близько 20 видів доплат, передбачених Колективним договором ДП «МТП «Чорноморськ»;

- Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Враховуючи такі обставини, ДП «МТП «Чорноморськ» було вимушене видати наказ від 09 березня 2022 року №44 «Про заходи в період дії воєнного стану» та оголосити простій вдома працівникам підприємства, в тому числі і представникам по судовій справі, що розглядається, на строк до закінчення підстав, що зумовили оголошення простою військова агресія Російської Федерації. Вказаним наказом передбачено лише виконання мінімально необхідного обсягу робіт задля забезпечення функціонування підприємства в цілому та для схоронності майна і території підприємства, до чого не входить здійснення представництва в суді;

- ДП «МТП «Чорноморськ» знаходиться у скрутному становищі, пов`язаному із зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично- економічну ситуацію в країні. Залишки коштів на рахунках ДП «МТП «Чорноморськ» вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату. Проте, ДП «МТП «Чорноморськ» докладає максимум зусиль для подолання фінансової кризи та оплати існуючої заборгованості перед Контрагентами;

- позивачем не було понесено збитків, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо понесення таких збитків, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення у господарській діяльності ДП «АМПУ» або її Чорноморської філії.

- приймаючи до уваги майновий стан підприємства (збитковість), відсутністю будь-яких доказів понесення збитків внаслідок допущеного з боку ДП «МТП «Чорноморськ» порушення грошових зобов`язань, незначність прострочення виконання, істотну соціальну роль, яку відіграє господарська діяльність відповідача, з метою недопущення погіршення фінансового стану ДП «МТП «Чорноморськ» вважає за правомірне зменшити нараховану позивачем пеню до 1000 грн.

На підтвердження викладених обставин відповідачем надано до суду:

Наказ № 469 «Про зміну істотних умов праці» від 20.12.2019;

Наказ № 500 « Про скасування надбавок за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання» від 31.12.2019;

Наказ № 501 «Про скасування надбавок за високі досягнення у праці та особливий характер роботи» від 31.12.2019;

Накази № 503, 505 «Про заходи щодо подолання фінансової кризи ДП «МТП «Чорноморськ» від 31.12.2019;

Наказ №43 від 28.02.2022 та №44 від 09.03.2022 «Про заходи в період дії воєнного стану»;

Наказ №70 від 29.04.2022 «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП «МТП «Чорноморськ»;

Дебіторську заборгованість (за товари, роботи, послуги) контрагента перед підприємством станом на 31.12.2022;

Звіт про фінансові результати за 2022 Форми №2 та Форми №1.

Обставини справи встановлені судом:

31.12.2021 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) укладено договір надання послуг з користування мережами водовідведення №160-Пп-ЧФ-21, згідно з яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику протягом 2022 року послуги з користування мережами водовідведення (надалі - «Послуги»), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Найменування послуг: послуги з користування мережами водовідведення (пп. 1.1.1. п. 1 договору).

У пп. 1.1.2. п.1 договору визначено, що предмет закупівлі: послуга з користування мережами водовідведення ( код СРУ згідно ДК 021:2015 - 90430000-0 - послуги з відведення стічних вод)

Згідно з п.п. 1.2 п. 1 договору обсяг Послуг, які надаються за цим договором становить 120 000,00 м.куб., з яких:

- послуги з користування мережами водовідведення при відведенні стоків в колектор м.Чорноморськ - 108 000,00 м.куб.

- послуги з коригування мережами водовідведення при відведенні стоків в колектор м. Одеса - 12 000,00 м.куб.

Відповідно до п. 2.1. договору обсяг наданих Послуг за даним договором визначається відповідно об`єму використаної води. Облік використання води проводиться: по об`єктах, на яких встановлені прилади обліку-по цим приладам обліку, - по об`єктах, які не мають приладів обліку-розрахунковим способом.

Згідно з п. 3.1. договору ціна даного Договору складає 4 929 600 гри., 00 коп.(чотири мільйони дев`ятсот двадцять дев`ята тисяч шістсот грн.,00 коп.), крім того сума ПДВ 20% - 985 920 гри. 00 коп. (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять грн. 00 коп.), всього ціна цього договору 5 915 520 грн., 00 коп.(п`ять мільйонів дев`ятсот п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять грн., 00 коп.).

Тариф на надання Виконавцем Замовнику Послуг за даним договором складає 41,08 грн./м.куб. без ПДВ. (п. 3.2. договору).

За умовами п. 4.2. договору протягом 5-ти (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду Виконавець складає акт наданих послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих Замовнику Послуг за даним договором.

У п. 4.4. договору встановлено, що 3амовиик оплачує надані за даним договором Послуги шляхом здійснення прямого банківського переведення грошових коштів на рахунок Виконавця у безготівкової формі після підписання відповідного Акту прийому-передачі наданих послуг або Акту наданих послуг (надалі - Акт наданих послуг) згідно виставленого Виконавцем рахунку, зареєстрованої Виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та виданої в установленому законодавством порядку Замовнику, до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

У п. 6.1 договору передбачено, що виконавець має право, зокрема своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надання Послуг.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення Замовником строків виконання зобов`язання, Виконавець має право стягнути з Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг , з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Сплата пені та/або штрафу не звільняє Сторону, яка порушила зобов`язання, що виникає з цього Договору, від виконання зобов`язання належним чином (п. 7.3. договору).

Згідно з п. 11.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2022 року, а в частині розрахунків - до повного виконання. Сторони досягли згоди, що умови даного Договору; відповідно ст.631 Цивільного кодексу України, застосовуються договірних відносин між ними, які виникли з 01.01.2022.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з користування мережами водовідведення у березні-липні 2022 на загальну суму 969 948, 09 грн., що підтверджується актами надання послуг, які підписані відповідачем без жодних зауважень, а саме: №Пр/2 709 від 31.03.2022 на суму 196 691, 04 грн., № Пр/3 270 від 30.04.2022 на суму 254 761, 73 грн., №Пр/3 509 від 31.05.2022 на суму 220 205, 23 грн., №Пр/3 903 від 30.06.2022 на суму 240 170, 11 грн., №Пр/4 181 від 31.07.2022 на суму 58 119, 98 грн.

Також позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих послуг: №Пр/2 709 від 31.03.2022, № Пр/3 270 від 30.04.2022, №Пр/3 509 від 31.05.2022, №Пр/3 903 від 30.06.2022, №Пр/4 181 від 31.07.2022.

Надані позивачем послуги не були оплачені відповідачем, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому, окрім стягнення з відповідача основного боргу в сумі 969 948, 09 грн., позивачем заявлено до стягнення з відповідача 107 855, 54 грн. - інфляційних втрат, 231 168, 84 грн. пені, 18 041, 75 грн. - 3 % річних.

Висновки суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору надання послуг з користування мережами водовідведення №160-Пп-ЧФ-21 від 31.12.2021 позивач зобов`язується надати відповідачу протягом 2022 послуги з користування мережами водовідведення, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно вимог ч. 7 ст. 193 ГК України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.4. договору встановлено, що 3амовиик оплачує надані за даним договором Послуги шляхом здійснення прямого банківського переведення грошових коштів на рахунок Виконавця у безготівкової формі після підписання відповідного Акту прийому-передачі наданих послуг або Акту наданих послуг (надалі - Акт наданих послуг) згідно виставленого Виконавцем рахунку, зареєстрованої Виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та виданої в установленому законодавством порядку Замовнику, до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Між тим, як вище встановлено господарським судом на підставі наданих до суду доказів (актів надання послуг), рахунків на оплату, у визначений договором строк відповідачем не оплачено позивачу вартість наданих у березні-липні 2022 послуг, внаслідок чого у відповідача утворився борг в розмірі 969 948, 09 грн.

При цьому, відповідач не надав до суду жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч.2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення Замовником строків виконання зобов`язання, Виконавець має право стягнути з Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг , з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені становить 231 168, 84 грн., судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, господарський суд виходить з наступного.

Так, норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені до 1 000 грн (1,5%), суд, враховуючи дискреційність повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст.76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі аналізу поданих доказів та їх об`єктивної оцінки, із врахуванням ненадання відповідачем будь-яких доказів в підтвердження того, що даний випадок є винятковим, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Так, надані відповідачем наказ «Про зміну істотних умов праці» від 20.12.2019 3469, наказ «Про скасування надбавок за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання від 31.12.2019 №500, наказ «Про скасування надбавок за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання» від 31.12.2019 №501, наказ «Про заходи щодо подолання фінансової кризи ДП «МТП «Чорноморськ» від 31.12.2019 №503, та наказ «Про заходи щодо подолання фінансової кризи ДП «МТП «Чорноморськ» від 31.12.2019 №506 на час укладення між сторонами договору надання послуг з користування мережами водовідведення №160-Пп-ЧФ-21 від 31.12.2021 вже були видані відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього із фінансовим становищем та можливістю брати на себе зобов`язання щодо оплати послуг наданих позивачем за відповідним договором.

Надані відповідачем наказ «Про заходи в період дії воєнного стану» від 28.02.2022 №43, наказ «Про заходи в період дії воєнного стану» від 09.03.2022 №44, наказ «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП «МТП «Чорноморськ» від 29.04.2022 №70 жодним чином не доводять наявності причинного зв`язку із неможливістю відповідача виконувати свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, із врахуванням при цьому наданих самим відповідачем відомостей про наявність грошових коштів на рахунках у банках (рядок 1167 Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2022.

Наявність дебіторської заборгованості контрагентів відповідача також не визнається судом поважною причиною для зменшення розміру нарахованої позивачем пені.

Отже, надані відповідачем докази на підтвердження скрутного фінансового становища (звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, інформація щодо суми дебіторської заборгованості станом на 31.12.2022, накази про зміни істотних умов праці), не відображають у повній мірі інформації про господарську діяльність відповідача, що, відповідно, дозволяє суду дійти висновку про недоведеність відповідачем факту перебування у скрутному фінансовому становищі, наявність якого може виступати підставою для зменшення розміру пені.

Також, господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність збитків, понесених позивачем внаслідок затримки оплати наданих послуг, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Крім того, господарський суд також враховує, що жодного платежу на погашення заборгованості за надані послуги відповідачем за тривалий час з момент виникнення зобов`язання з оплати, не здійснено.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір 3 % річних становить 18 041, 75 грн., а також розрахунок втрат від інфляції, згідно з яким розмір втрат від інфляції становить 107 855, 54 грн., господарським судом встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача.

З огляду на вищевикладене, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ)), а отже і їх задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 1 327014, 22 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) 969 948 (дев`ятсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 09 коп. заборгованості, 107 855 (сто сім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 231 168 (двісті тридцять одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 84 коп. пені, 18 041 (вісімнадцять тисяч сорок одна) грн. 75 коп. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 905 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 21 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 22 травня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець