ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Справа№ 910/11384/20 (910/6607/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу" та додані до неї матеріали

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.12.2022 (суддя Пасько М.В.)

у справі №910/11384/20 (910/6607/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу"

про стягнення 216219,33 грн,

в межах справи №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (код 30674952),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі №910/11384/20 (910/6607/22) позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 156154,21 грн, пеню в розмірі 9489,04 грн, штраф в розмірі 31230,84 грн, три відсотки річних в розмірі 12526,56 грн, інфляційні втрати в розмірі 6818,68 грн та судовий збір в розмірі 3243,29 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, зупинити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 та судового наказу до нього, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 та судовий наказ до нього, стягнути з позивача судовий збір в розмірі 4864,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив факт надсилання відповідачу копії позовної заяви, чим позбавив відповідача права на захист і порушив п. 2, 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України. Також, відповідач зазначив, що згідно його бухгалтерського обліку сума заборгованості становить 146154,12 грн, а не 156154,21 грн як помилково встановив суд першої інстанції. При цьому, розрахунок пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат не має можливості перевірити, оскільки судом першої інстанції такі нарахування не досліджувались. Скаржник до апеляційної скарги додав акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 23.03.2023, згідно якого заборгованість перед позивачем становить 146154,21 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи на 16.05.2023, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі №910/11384/20 (910/6607/22) до закінчення апеляційного розгляду справи.

Копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 була надіслана на адресу відповідача, що вказана у апеляційній скарзі, втім поштове відправлення № 710 не було вручено під час доставки та повернуто до суду із відміткою, що адреса не обслуговується.

Відтак, суд вжив належних заходів з повідомлення відповідача про час та місце засідання суду.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за наявними у справі матеріалами без участі представників.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що скаргу належить частково задовольнити, а рішення суду змінити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу" про стягнення заборгованості за договором № 2-1304/пр1258 від 13.04.2020 в сумі 156154,21 грн, пені в сумі 9489,04 грн за період з 25.10.2021 по 23.02.2022, штрафу в сумі 31230,84 грн згідно з п. 11.5 договору, відсотків річних в сумі 12526,56 грн за період з 25.10.2021 по 23.02.2022 згідно з п. 11.4 договору, інфляційних втрат в сумі 6818,68 грн за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, а всього 216219,33 грн.

Вказана позовна заява із доданими до неї документами була надіслана відповідачу за адресою: 85172, Донецька обл., Костянтинівський район, село Полтавка, вулиця Юбілейна, 38, що підтверджується накладною відділення поштового зв`язку на пересилання цінного листа № 827 від 26.07.2022, фіскальним чеком від 26.07.2022 та описом вкладення у цінний лист (т. 1, а.с. 4).

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив обставини надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів. При цьому колегія зазначає, що чинним процесуальним законом на суд не покладений обов`язок перевірки факту вручення стороні поштового відправлення, докази надсилання якого додаються до заяви по суті справи, в даному випадку, до позовної заяви при зверненні в суд.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами п. 1.1. договору № 2-1304/пр1258 від 13.04.2020, продавець (позивач) зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність покупця (відповідача) (поставити) насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин (далі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановивши, що укладений між сторонами договір є договором поставки, а також те, що позивач як постачальник виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, здійснив поставку товару відповідачу, що підтверджується товарними накладними, відповідач в свою чергу порушив умови договору та не здійснив повну оплату за поставку товару у визначений сторонами строк, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення, крім основної заборгованості в сумі 156154,21 грн, також пеню в розмірі 9489,04 грн, штраф в розмірі 31230,84 грн, три відсотки річних в розмірі 12526,56 грн, інфляційні втрати в розмірі 6818,68 грн. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не спростував викладені у позові обставини.

Колегія суддів вважає, що подання відзиву є правом відповідача, яким він не скористався при розгляді даної справи судом першої інстанції, наведені у позові обставини наявності заборгованості за договором поставки не спростував.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір основного боргу складає 146154,12 грн із посиланням на акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 23.03.2023, оскільки такий акт не підписаний позивачем, а складений відповідачем в односторонньому порядку, такий акт не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в підтвердження сплати за договором поставки, що укладений сторонами. Такими доказами можуть бути, в даному випадку, виписка з банківського рахунку, платіжні документи із відміткою банківської установи про їх виконання тощо. Втім, таких належних доказів відповідач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав.

Відтак, належить погодитись з судом першої інстанції про наявність підстав для стягнення боргу за договором поставки в сумі 156154,21 грн.

Щодо строків оплати колегія суддів зазначає наступне.

За умовами п. 2.1 договору № 2-1304/пр1258 від 13.04.2020 розгорнутий асортимент та кількість Товару, що постачається, визначається у додатках до цього договору.

У випадку розбіжностей даних у додатках до цього договору та у видаткових накладних щодо кількості та асортименту Товару перевагу має видаткова накладна (п. 2.3 договору).

У відповідності до п. 5.1 договору ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті наводиться у Додатках до цього договору. Сторони крім встановлення ціни та загальної вартості Товару в гривні, додатково визначають грошовий еквівалент ціни та загальної вартості Товару в іноземній валюті, використовуючи середньозважений курс продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку.

Згідно з п. 6.1 договору загальна вартість Товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений в додатках до цього Договору.

У пункті 9.1 сторони погодили, що передача-приймання Товару здійснюється в пункті поставки, вказаному в додатках до цього договору.

Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється в порядку, що визначається цим договором та чинним законодавством України. Приймання Товару за кількістю та видимими недоліками здійснюється покупцем в день його отримання від продавця. Покупець зобов`язаний перевірити комплектність, цілісність тари (упаковки), пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність наявних ознак пошкодження Товару і у випадку виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявити продавцю. При відсутності такої заяви Товар вважається прийнятий покупцем як належний. Підписання покупцем видаткової накладної також засвідчує факт передачі з Товаром усієї товаросупровідної документації, в тому числі сертифікатів якості (пункт 9.2 договору).

Відповідно до п. 11.2 договору за порушення строків виконання зобов`язань за цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки.

Згідно з п. 11.4 договору у разі порушення строку оплати Товару покупець відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сплачує продавцю 24% річних.

За умовами п. 11.5 договору у разі ухилення від оплати вартості Товару понад 15 календарних днів покупець, крім пені, сплачує продавцю штраф в розмірі 20% від загальної вартості неоплаченого товару.

Сторони у пункті 11.8 також узгодили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 роки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу Товар:

згідно видаткової накладної № Н-КХ-1404-004 від 14.04.2020 на загальну суму 315103,20 грн (вуксал суспензія);

згідно видаткової накладної № Н-ВХ-1505-015 від 15.05.2020 на загальну суму 322046,16 грн (вуксал суспензія);

згідно видаткової накладної № Н-ВХ-1505-016 від 15.05.2020 на загальну суму 151310,40 грн (вуксал суспензія Мікроплант));

згідно видаткової накладної № Н-ВХ-1505-017 від 15.05.2020 на загальну суму 344566,40 грн (новалон, мінеральне добриво);

згідно видаткової накладної № Н-ВХ-0906-009 від 09.06.2020 на загальну суму 45036,54 грн (магній сульфат, новалон, мінеральне добриво).

Товар отримав представник відповідача Гергель В.Є. на підставі довіреностей, реквізити яких зазначені у видаткових накладних.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання, оплативши отриманий товар на загальну суму 1021908,49 грн, що підтверджується позивачем у позовній заяві та не спростовано відповідачем.

Оскільки у апеляційній скарзі відповідач не заперечує поставку товару на зазначену вище суму, при цьому вказує на оплату товару у більшій сумі без підтвердження будь-якими належними доказами, то колегія суддів на підставі ст. 79 ГПК України вважає доведеним факт боргу саме в сумі 156154,21 грн, яка зазначена у позовній заяві.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджується узгодження сторонами строку розрахунків за поставлений товар у договорі, оскільки позивач не надав докази укладення сторонами додатків до цього договору.

Відтак, до спірних правовідносин належить застосувати загальні норми цивільного законодавства щодо настання строку виконання зобов`язання, що передбачені ст. 530 ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач надіслав відповідачу лист-вимогу № 1-5/99 від 30.09.2021 про сплату боргу в розмірі 196154,21 грн у строк до 15.10.2021, яке було вручено останньому 21.10.2021, що підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення № 005.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний оплатити товар у строк до 28.10.2021.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 530, 612 ЦК України прострочення зобов`язання відповідача з оплати поставленого Товару наступило з 29.10.2021.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права (ст. 86 ГПК України) не встановив на підставі наявних у справі доказів обставин настання строку прострочення виконання зобов`язання, що призвело до безпідставного стягнення з відповідача пені та відсотків річних, які неправомірно нараховані позивачем.

Так, правомірним буде нарахування пені з 29.10.2021 по 23.02.2022 у відповідності до п. 11.2 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки, що за розрахунком апеляційного суду становить 9198,12 грн.

Також відсотки річних належить розрахувати за період з 29.10.2021 по 23.02.2022 у відповідності до п. 11.4 договору в розмірі 24% річних, що складає 12115,86 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків річних в розмірі 3% в сумі 12526,56 грн, оскільки позовні вимоги заявлені на підставі п. 11.4 договору в розмірі 24% річних, а не в розмірі, що встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Одночасно колегія суддів погоджується із сумами нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат за період листопад 2021 року - лютий 2022 року в сумі 6818,68 грн та штрафу згідно з пунктом 11.5 договору в розмірі 20% від суми неоплаченого товару в сумі 31230,84 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та відсотків річних, а рішення суду першої інстанції належить змінити.

За висновком колегії суддів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг в сумі 156154,21 грн, пеня в сумі 9198,12 грн, штраф в сумі 31230,84 грн, 24% відсотки річних в сумі 12115,86 грн, інфляційні втрати в сумі 6818,68 грн, а всього 215517,71 грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що повністю задовольнивши позовні вимоги, господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не з`ясував дійсні обставини справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення належить змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України належить змінити розподіл судових витрат. Судовий збір за подання позовної заяви належить частково покласти на відповідача відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить частково покласти на позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Судовий збір у зв`язку з частковим задоволенням позову в сумі 3232,77 грн належить покласти на відповідача.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги судовий збір в сумі 15,78 грн покладається на позивача, а в сумі 4849,16 грн на відповідача.

У відповідності до ч. 11 ст. 129 ГПК України апеляційний суд вважає за необхідне покласти на відповідача зобов`язання зі сплати різниці суми судового збору за розгляд справи у двох судових інстанціях. Тобто, з відповідача підлягає стягненню судових збір в загальній сумі 3216,99 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/6607/22) змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/6607/22) в наступній редакції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу" (місцезнаходження: 85172, Донецька область, Костянтинівський район, село Полтавка, вулиця Юбілейна, 38; ідентифікаційний код 30736395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Предславинська, 34-Б; поштова адреса: 03110, місто Київ, вулиця Клінічна, 25; ідентифікаційний код 30674952) основний борг в сумі 156154 (сто п`ятдесят шість тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 21 коп., пеню в сумі 9198 (дев`ять тисяч сто дев`яносто вісім) грн 12 коп., штраф в сумі 31230 (тридцять одна тисяча двісті тридцять) грн 84 коп., 24% відсотки річних в сумі 12115 (дванадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн 86 коп., інфляційні втрати в сумі 6818 (шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 68 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3216 (три тисячі двісті шістнадцять) грн 99 коп.

4. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/6607/22) залишити без змін.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.05.2023.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко