ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" травня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1080/22
учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників
19.12.2022 до Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" надійшов позов до Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" про стягнення попередньої оплати за Договором постачання № ДП-25-08-19 від 18.03.2019, а саме: 247,65 Євро та 75 728 доларів США.
Ухвалою від 11.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1080/22. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Рішенням від 02.05.2023 позов задоволено. Ухвалено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" (ОАО "Барановичское производственное хлопчатобумажное объединение") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" 247 євро 65 євро центів та 75 728 доларів США 73 центи попередньої оплати за Договором поставки № ДП-25-08-19 від 18.03.2019, стягнути 41 683 грн 74 коп. судового збору.

08.05.2023 через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1088/22 у розмірі 25 627 грн 00 коп. та інших судових витрат у розмірі 2 250 грн 00 коп.

Ухвалою від 09.05.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат у справі № 918/1080/22.

16.05.2023 судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, про час, дату та місце проведення даного засідання повідомлялися ухвалою від 09.05.2023, яка була направлена на електронні адреси позивача () та відповідача ().

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Окрім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Рівненської області https://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/pres-centr/novyny/1416129/ здійснено оприлюднення повідомлення для Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" про призначення до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат у справі № 918/1080/22.

У даній справі суд не вбачає підстав для направлення процесуальних документів у даній справі із перекладом на білоруську чи російську мову безпосередньо на адресу відповідача, із підстав викладених в ухвалі від 11.01.2023 та від 09.05.2023.

16.05.2023 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання 16.05.2023 без його участі.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що явка учасників справи у судове засідання 16.05.2023 не визнавалася обов`язковою, а також на наявність клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника, зважаючи що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, - суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання 16.05.2023 без участі представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" та Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє".

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 25 000 грн 00 коп. Та послуги перекладу орієнтовно 3 000 грн 00 коп.

У п. 2 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача усі судові витрати у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Господарський суд Рівненської області 02.05.2023 ухвалив судове рішення у даній справі, згідно з яким позовні вимоги задовольнив повністю.

Як встановлено судом, заява представника позивача про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги у справі із доказами понесення таких витрат надійшла до суду 08.05.2023, тобто в межах процесуального строку, встановленого законом.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи зазначені норми права, суд розглядає заяву представника позивача про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги у справі після ухвалення рішення у даній справі.

Господарський суд, розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, прийшов до висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обсягу наданих послуг з надання правової допомоги та їх вартості, які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" долучено наступні копії документів:

- Договір про надання правової допомоги № б/н від 14.12.2022;

- рахунок № INV-000619 від 15.12.2022;

- рахунок № INV-000791 від 03.05.2022;

- платіжна інструкція № 246 від 02.03.20234

- Звіт про надану правову допомогу від 03.05.2023;

- рахунок № 01-23 від 04.01.2023;

- рахунок № 03-23 від 05.01.2023;

- Акт № 01-23 виконаних робіт від 04.01.2023;

- Акт виконаних робіт № 03-23 від 05.01.2023;

- платіжна інструкція № 55 від 04.05.2023;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Перепечай Катерини Віталіївни серії РН № 1923 від 27.11.2020;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1061813 від 16.12.2022, виданий адвокатським бюро "Миколи Бляшина" на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 14.12.2022;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Лавренчук Тетяни Віталіївни № 995 від 14.10.2012;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1064605 від 03.01.2023, виданий адвокатським бюро "Миколи Бляшина" на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 14.12.2022.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.12.2022 між адвокатським бюро "Миколи Бляшина" (далі - адвокатське бюро, захисник) та ТОВ "ТЕКСТИЛЬ РІВНЕ" (далі - клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги (далі - договір).

На умовах цього Договору Адвокатське бюро (Захисник) зобов`язується надати правову (правничу) допомогу Клієнту у формі представництва інтересів в судах та іншу допомогу пов1язану зі справою щодо повернення попередньої оплати на користь клієнта, яка включає в себе:

- правовий аналіз відомостей, фактів та обставин правовідносин щодо мають відношення до предмету договору;

- збір, отримання та збирання відомостей про факти, які можуть бути використані, як джерело відомостей та докази у судовій справі /при потребі/;

- складання та підготовка процесуальних документів та документів правового характеру для подачі до суду в судовій справі;

- представництво в судах під час розгляду судової справи /при потребі і за наявності процесуальної можливості/, здійснення інших дій відповідно до закону для надання правової допомоги у відповідності до предмету Договору;

- отримання будь-яких документів та здійснення необхідних дій для забезпечення виконання рішення суду, на користь Клієнта (в тому числі представлення інтересів перед державними та приватними виконавцями з усім обсягом повноважень), а клієнт у свою чергу зобов1язується оплатити надання правової допомоги та всі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Сторони Договору узгодили між собою та зафіксували у п. 1.2., що під час здійснення діяльності за цим Договором Захисник/та або залучені ним до виконання договору особи/ має право вчиняти всі дії та користуватися всіма професійними правами адвоката вказаними в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» без обмежень, в тому числі збирати докази та інформацію, звертатися з адвокатськими запитами до всіх осіб, користуватися всіма правами представника вказаними у процесуальних кодексах, підписувати, подавати та отримувати всі види процесуальних документів та інших документів і доказів, представляти Клієнта у відносинах з усіма особами з усіма правами Клієнта/Захисника та вчиняти будь-які інші дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та цим Договором, необхідні для належного виконання цього Договору, в тому числі, якщо інше не зазначено Сторонами додатково, Адвокатське бюро та/або залучені ним адвокати та інші особи мають право на вчинення всіх процесуальних дій відповідно до закону в кримінальному, цивільному, адміністративному, господарському та всіх інших процесах і у відносинах з усіма судами та органами і особами з приводу виконання рішень та ухвал, в тому числі третейськими, реалізовувати всі права та обов`язки Клієнта під час виконання рішення, його оскарження чи перегляду, та всіма іншими правами без встановлення обмежень.

Обсяг правової допомоги за цим Договором обмежено судовою справою, яка вказана в предметі цього Договору і захисник не має обов1язку надавати іншу правову допомогу, якщо інше окремо не передбачено сторонами письмово (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору сторонами погоджено розмір винагороди. Так, сторонами з урахуванням принципу свободи договору погоджено розмір гонорару за цим Договором у формі нарахування та виплати гонорару у фіксованому розмірі таким чином: за представництво у судовій справі в суді першої інстанції в сумі еквівалентній 700,00 доларів США згідно з курсом НБУ на дату виставлення рахунку.

При встановленні розміру гонорару враховано складність справи, кваліфікація і досвід Захисника, фінансовий стан Клієнта, важливість справи для Клієнта та інші істотні обставини відповідно до закону. Гонорар визначений за цим Договором сторонами є розумним і співмірним та враховує витрачений адвокатом час як в цілому так і на кожну дію. Гонорар включає підготовку до розгляду справи, збір доказів, підготовку процесуальних документів по справі /при потребі/, участь в судових засіданнях/при потребі/, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору понесені при виконанні Договору всі фактичні витрати (витрати на відрядження, добові в розмірі визначеному відповідно до чинного законодавства України, проживання під час відрядження, транспортні витрати всіма видами транспорту без обмеження, в тому числі і витрати на пальне відповідно до розрахунків Захисника, судові збори, витрати на нотаріальні послуги, переклад, виготовлення копій. документів, та всі інші фактичні витрати пов`язані з виконанням Договору) підлягають додатковому відшкодуванню Клієнтом відповідно до рахунку. Клієнт вправі вимагати подання Захисником документів, що підтверджують розмір цих витрат та їх зв`язок з цим Договором. Допускається, за згодою Клієнта, здійснення авансування на фактичні витрати.

Оплата гонорару здійснюється в безготівковому порядку не пізніше дня наступного за датою виставлення рахунку або отримання звіту від захисника про виконану роботу в залежності від того, яка з подій настала раніше, якщо інше не передбачено сторонами. (п. 3.4. Договору).

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою предмет договору, порядок та умови надання правової допомоги, гонорар та порядок оплати, відповідальність сторін, строк дії договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Із матеріалів справи вбачається, що Адвокатське бюро виставило для ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" рахунок № INV-000619 від 15.12.2022 на загальну суму 12 799 грн 00 коп. у якому здійснено розшифровку змісту наданих послуг гонорар за юридичну допомогу (часткова оплата) згідно договору про надання правової допомоги від 14.12.2022.

У подальшому Адвокатське бюро виставило для ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" рахунок № INV-000791 від 0.05.2023 на загальну суму 12 828 грн 00 коп. у якому здійснено розшифровку змісту наданих послуг гонорар за юридичну допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 14.12.2022 на суму 12 799 грн 00 коп. та витрати на забезпечення надання правової допомоги (поштові витрати) на суму 29 грн 00 коп.

Судом встановлено, що рахунок № INV-000619 від 15.12.2022 оплачений у розмірі 12 799 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 246 від 02.03.2023 із призначенням платежу: Гонорар за правову допомогу згідно рахунку № INV-000619 від 15.12.2022.

Крім того, Адвокатське об`єднання сформувало звіт про надану правову допомогу Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" Товариству з обмеженою відповідальністю " Текстиль-Рівне" по справі № 918/1080/22.

Зі звіту вбачається, що адвокатським бюро було витрачено 11 год. 30 хв. часу на надання правової правничої допомоги у даній справі.

Додаткові Витрати понесені Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" на виконання зобов`язань по наданню правової допомоги у справі № 918/1080/22 складають у загальному розмірі 29 грн 00 коп. (поштові витрати).

З матеріалів справи судом встановлено, подані документи від ТОВ "ТЕКСТИЛЬ РІВНЕ" , а саме позовна заява, заява щодо усунення недоліків, клопотання про проведення судових засідань без участі представника - підписані представником позивача адвокатом Перепечай Катериною Віталіївною або Лавренчук Тетяною Віталіївною.

Отже, матеріалами справи стверджено, що для ТОВ "ТЕКСТИЛЬ РІВНЕ" були надані правові послуги адвокатами Перепечай Катериною Віталіївною та Лавренчук Тетяною Віталіївною згідно з ордерами, що видані адвокатським бюро "Миколи Бляшина" на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.12.2022.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи відсутні письмові заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 25 627 грн 00 коп. Та інших судових витрат у розмірі 2 250 грн 00 коп.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Ла-вентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що адвокат та клієнт (замовник, позивач), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою фіксований розмір такої допомоги - 700 доларів США згідно з курсом НБУ на дату виставлення рахунку.

Суд враховує, що клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить Клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19, від 09.02.2021 року у справі №922/3628/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату адвокатських послуг суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із наданого представником позивача Звіту про надану правову допомогу від 03.05.2023 вбачається обсяг наданої професійної правничої допомоги позивачу у справі № 918/1080/22.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 823/2638/18 та від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із п. 3.1. Договору між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару, що становить 700 доларів США згідно з курсом НБУ на дату виставлення рахунку, а відтак означене вказує на те, що дана сума не потребує надання детального опису робіт.

З огляду на викладене, суд не надає оцінку правовій допомозі, яка визначена у Звіті про надану правову допомогу від 03.05.2023 щодо її видів та часу, витраченого адвокатами.

Частина 3 ст. 126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі суду надавати не обов`язково.

Як вбачається, половина витрат у розмірі 12 799 грн 00 коп. оплачена позивачем, а на іншу половина виставлено рахунок, однак в матеріалах справи відсутні докази його оплати.

Щодо наданих доказів оплати гонорару адвоката у розмірі 25 598 грн 00 коп. - суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, де зазначено, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК).

Господарський суд розцінює заяву позивача як таку, що відповідає критеріям розумності, а заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів є таким, що співмірний із складністю справи та виконаною роботою, не є надмірним чи завищеним.

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд констатує, що відповідач не надав суду доказів та/або обґрунтувань, у тому числі власних розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність здійсненого заявником розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пу. 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивача у розмірі 25 598 грн 00 коп. є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 918/1080/22 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Водночас, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат 25 598 грн 00 коп. не є надмірним та завищеним, а навпаки - є розумним та обґрунтованим. Витрати є реальними та необхідними.

Суд враховує, що позивач прийняв без заперечень надану йому адвокатами правову допомогу без зауважень та погодив її розмір у п. 3.1 Договору.

Сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката відповідача підтверджена належними та допустимими доказами.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення з відповідача на користь 25 598 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 29 грн 00 коп. поштових витрат, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

ГПК України не містить переліку витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з цим, ст. 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Такий самий обов`язок покладається на позивача у разі залучення судом до участі у справі іншого відповідача, заміни неналежного відповідача, залучення або вступу у справу третьої особи.

Крім того, приписами ГПК України встановлено, що всі заяви, клопотання по суті справи та докази у справі заздалегідь надсилаються особою, яка їх подає іншим учасникам справи.

Надсилання позивачем на адресу учасників справи поштової кореспонденції, яка стосується розгляду справи, пов`язано виключно із належним виконанням позивачем процесуального обов`язку.

Суд враховує, що поштові витрати не віднесені до переліку судових витрат, наведеного в пунктах 1-3 ч. 3 ст. 123 ГПК України, втім аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пункті 4 такої частини, суд дійшов висновку, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак і до категорії судових витрат - їх пов`язаність з вчиненням інших процесуальних дій.

З системного аналізу норм чинного ГПК України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, в тому числі надсилання документів, є процесуальною дією в розумінні п.4 ч.3 ст. 123 ГПК України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

До рахунку № INV-000791 від 03.05.2022 включено фактично понесені витрати на відправку поштового відправлення № 392 від 16.12.2022 на адресу Господарського суду Рівненської області.

Тому, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на поштові відправлення у розмірі є такими, що пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" на підставі п.4 ч.3 ст.123 ГПК України, а відтак підлягають до відшкодування.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 2 250 грн 00 коп. послуг перекладу, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ухвалою від 22.12.2022 запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви та надати суду, серед іншого, нотаріально засвідчений переклад додатків до позовної заяви, які викладені іноземною мовою.

Листом від 05.01.2023 до суду позивачем було надано нотаріально засвідчені переклади додатків до позовної заяви, а зокрема, Договору поставки № ДП-25-08-19 від 18.03.2019, додаткової угоди № 67 до договору постачання № ДП-25-08-19 від 18.03.2019, рахунку № 276 від 24.11.2021, рахунку № 282 від 03.12.2021, рахунку № 4 від 14.01.2022 та рахунку № 160 від 06.04.2022, листа № 25-8/3623 від 29.04.2022.

Як вбачається, вартість послуг перекладу з нотаріальним засвідченням склала 2 250 грн 00 коп., що підтверджується наступними документами: рахунок № 01-23 від 04.01.2023; рахунок № 03-23 від 05.01.2023; Акт № 01-23 виконаних робіт від 04.01.2023; Акт виконаних робіт № 03-23 від 05.01.2023; платіжна інструкція № 55 від 04.05.2023.

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на оплату послуг перекладу.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення послуг перекладу обумовлено розгляду спору господарським судом Рівненської області та державною мовою України, - відтак витрати на проведення перекладу документів іноземною мовою у розмірі 2 250 грн 00 коп. підлягають відшкодування разом із іншими судовими витратами відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 196, 202, 222, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат у справі - задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Барановічскоє проізводствєнноє хлопчатобумажноє об`єдінєніє" (ОАО "Барановичское производственное хлопчатобумажное объединение") (вул. Фабрична, 7, м. Барановичі, Брестська область, Республіка Білорусь, 225410, УНП 200166488, код ДКПО 00311645, код підприємства 5311) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) 25 598 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн 00 коп. витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги, 29 (двадцять дев`ять) грн 00 коп. витрат на забезпечення надання правової допомоги (поштові витрати) та 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 коп. судових витрат на послуги перекладу документів з іноземної мови.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано "23" травня 2023 року.

Суддя Романюк Ю.Г.