ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Справа № 924/687/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Ткачук Б.М.

відповідача: Антощук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22, ухвалене суддею Гладій С.В., повний текст рішення складено 09.02.2023 р.

за позовом Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" с.Залісся друге, Камянець - Подільського району, Хмельницької області

до Орининської сільської ради с. Оринин, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

про визнання недійсним рішення "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №14 від 23.06.2022р.

Фермерське господарство „ЕКОЛАН - ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Орининської сільської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248, про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022р.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "ЕКОЛАН - ПЛЮС" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. по справі №924/687/22 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Листом №924/687/22/1575/23 від 13 березня 2023 р. апеляційний господарський суд витребував матеріали справи №924/687/22 з Господарського суду Хмельницької області.

23 березня 2023 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/687/22.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.04.2023 р.

06.04.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Орининської сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22 без змін, а скаргу Фермерського господарства «Еколан-Плюс» без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 11.05.2023 р.

04.05.2023 р. та 05.05.2023 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від Орининської сільської ради надійшли письмові пояснення по справі №924/687/22.

У судовому засіданні представник Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник Орининської сільської ради заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22 у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за ФГ „Еколан-Плюс" права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248 у зв`язку з відсутністю порушення прав позивача. Також, місцевий суд за результатами розгляду справи дійшов висновку, що рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022 прийнято з додержанням вимог законодавства, відтак у задоволенні позовної вимоги ФГ „Еколан-Плюс" про скасування даного рішення слід відмовити.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.

Скаржник, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р., в апеляційній скарзі стверджує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та не враховано правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах при вирішенні цього спору.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що права і обов`язки землекористувача з моменту заснування ФГ «Еколан-Плюс» перейшло до господарства, і обов`язок щодо сплати земельного податку в складі Єдиного податку виконувався саме позивачем. В свою чергу, відповідач, здійснюючи перевірку сплати земельного податку виключно фізичною особою ОСОБА_1 , не здійснював перевірку виконання зобов`язань Фермерським господарством «Еколан-Плюс», який сплачував земельний податок у складі Єдиного податку.

З приводу належності саме ФГ «Еколан-Плюс» права постійного користування земельною ділянкою, а не ОСОБА_1 як фізичній особі, апелянт наводить правову позицію у постановах Великої Палати ВС від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі №317/2520/15-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц, від 21.11.2018 у справі №272/1652/14-ц, від 12.12.2018 у справі №388/1103/16-ц, від 13.03.2019 у справі №691/1148/17, від 27.03.2019 у справі №574/381/17-ц, від 02.10.2019 у справі №922/538/19, №922/989/18 від 23.06.2020, №320/5724/17 від 01.04.2020, відповідно з якою з дати реєстрації фермерського господарства в установленому законом порядку обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Це випливає з комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство". Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. В таких випадках у правовідносинах користування земельною ділянкою відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Законодавством, чинним на момент створення ФГ «Еколан-Плюс», було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності селянським (фермерським) господарством як юридичною особою. Водночас одержання громадянином державного акта, який посвідчує право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого селянського (фермерського) господарства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №904/284/19.

Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки від використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства, земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 ГК України.

Наведені вище положення законодавства та судової практики спростовують висновки суду першої інстанції щодо належності права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 як фізичній особі і його обов`язку сплачувати земельний податок. Відповідно, ОСОБА_1 не міг бути позбавлений права постійного користування, яке йому не належить. В свою чергу, постійним користувачем земельної ділянки було ФГ «Еколан-Плюс», однак відповідачем не вчинялося будь-яких дій для припинення права користування саме за фермерським господарством, не з`ясовувалися обставини, визначені ст. 141 Земельного кодексу України саме щодо ФГ «Еколан-Плюс».

Водночас, положення ст.ст.1, ч.1 ст.5, ч.1 ст.7, ст.8 Закону України «Про фермерське господарство» спростовують висновки суду першої інстанції щодо належності права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 як фізичній особі і його обов`язку сплачувати земельний податок. Оскільки, ОСОБА_1 не міг бути позбавлений не належного йому права постійного користування. В свою чергу, постійним користувачем земельної ділянки було ФГ «Еколан-Плюс», однак Відповідачем не вчинялося будь-яких дій для припинення права користування саме за фермерським господарством, не з`ясовувалися обставини, визначені ст. 141 Земельного кодексу України саме щодо ФГ «Еколан-Плюс».

Також, скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що хибним є твердження суду першої інстанції про нібито преюдиційні факти, відображені в судовій справі №560/14485/21 з приводу скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки предметом позову у судовій справі №560/14485/21 було саме скасування податкового повідомлення-рішення, а факт визначення належного землекористувача не встановлювався з огляду на суб`єктний склад, вид судочинства, предмет та підстави позову. Не визнання як зі сторони фіскального органу, так і зі сторони відповідача права постійного користування за фермерським господарством «Еколан-Плюс» лише підтверджує наявність порушеного права останнього.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування № 14 від 23.06.2022 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » прийнято з дотриманням статті 19 Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки вникають з моменту І державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Аналіз вищевказаних вимог дає підстави для висновку, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме, з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 27.01.2001 року видано державний акт на право постійного користування землею площею 50.00 га серія ХМ 0248. Земельна ділянка надана на підставі рішення Кам`янєць-Подільської Ради народних депутатів від 15.02.2001 року №18 для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказаний акт був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право І користування землею за № 248. Таким чином, правокористувачем земельної ділянки згідно з вказаними обставинами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученого Позивачем до позовної заяви, є саме фізична особа - ОСОБА_1 , а не Фермерське господарство «Еколан-Плюс». Згідно з вимогами ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 270 Податкового кодексу України, використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки є об`єктом оподаткування. Відповідно до Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Отже, доводи апеляційної скарги Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" в частині обґрунтування незаконності рішення господарського суду не знаходять свого підтвердження у дійсності. А тому не можуть бути підставою для його скасування.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

На підставі рішення Кам`янець-Подільської районної ради народних депутатів №18 від 15.02.2001р. ОСОБА_1 виданий державний акт на право постійного користування землею серії ХМ №0248, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га на території Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №248. До акту додано План зовнішніх меж землекористування земельної ділянки, площею 50,00 га.

Матеріали справи містять копію Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 12.12.2007 про державну реєстрацію юридичної особи - Фермерського господарства "Еколан-Плюс" (ідентифікаційний код юридичної особи - 35522740).

Протоколом №1 від 21.11.2007 було затверджено Статут фермерського господарства "Еколан-Плюс".

Відповідно до п.1.2. Статуту ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства "Еколан-Плюс". Крім того, це підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

До земель господарства належать: земельні ділянки, що належать на праві приватної власності фермерському господарству як юридичній особі; земельні ділянки Засновника, членів господарства, що належать їм на праві приватної власності; земельні ділянки, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди. (п. 5.1 Статуту)

17.12.2007 відбулися загальні збори членів фермерського господарства "Еколан-Плюс". Згідно з протоколом № 2 загальних зборів від 17.12.2007 на зборах присутні засновник та голова господарства ОСОБА_1 та 100% членів фермерського господарства "Еколан - Плюс" з наступним порядком денним:

1. Про передачу (внесення до статутного капіталу ФГ "Еколан-Плюс" права постійного користування земельною ділянкою, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р.

2. Про надання повноважень щодо підписання акту приймання - передачі права постійного користування земельною ділянкою.

На вказаних зборах були прийняті наступні рішення:

1. По першому питанню порядку денного вирішили прийняти від ОСОБА_1 до складеного капіталу ФГ "Еколан-Плюс" право постійного користування земельною ділянкою, площею 50,00 га, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р. та який зареєстрований в Книзі записів державних актів постійного користування землею за №248.

2. По другому питанню порядку денного вирішили уповноважити ОСОБА_2 підписати акт приймання передачі до складеного капіталу ФГ "Еколан-Плюс" права постійного користування земельною ділянкою.

17.12.2007р. між ОСОБА_1 та ФГ "Еколан-Плюс" укладено акт приймання - передачі права користування земельною ділянкою до складеного капіталу ФГ "Еколан - Плюс", згідно якого ОСОБА_1 передав, а ФГ "Еколан-Плюс" прийняло до складеного капіталу господарства право постійного користування земельною ділянкою, площею 50,00 га, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р. та який зареєстрований в Книзі записів державних актів постійного користування землею за №248.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 14.09.2022 земельна ділянка площею 50,0029 га з кадастровим номером :04:006:0001 перебуває з 13.04.2021р. у комунальній власності Орининської сільської ради та передана у постійне користування правокористувачу ОСОБА_1 ; право постійного користування припинено на підставі рішення Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського Хмельницької області №14 від 23.06.2022.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до п. 286.5 ст. 286, п. 42.2 ст. 42 ПКУ було сформоване на надіслане ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік № 9-2209 від 18.06.2021 року на суму 15 222,88 грн.

Позивач до матеріалів справи додав дублікат чеку від 29.09.2021р. на суму 24739,78 грн. з призначенням платежу: орендна плата з фізичних осіб ОСОБА_1 , вересень 2021р.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 20.12.2021 року та додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 12.01.2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2021 №9-2209 відмовлено повністю.

31.05.2022 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та касування податкового повідомлення-рішення, а рішення без змін.

Матеріали справи містять лист-запрошення від 14.04.2021 №02-26/344 Орининської сільської ради адресований гр. ОСОБА_1 , в якому адресата запрошено на засідання виконавчого комітету (яке мало відбутися 20.04.2021), як користувача земельної ділянки загальною площею 50,0029 га з кадастровим номером :04:006:0001, яка розташована на території Орининської сільської ради.

Відповідно до листа ГУ управління ДПС у Хмельницькій області за № 11918/5/22-01 -12-03-20 від 20.12.2021 року на рахунок Орининської сільської ради за період з 2013 по 2020 роки сплата відсутня, у 2021 році станом на 17.12.2021 року сплачено орендної плати 24739,78 грн.

Листом №3101/5/22-01-60-02-68 від 06.05.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомляє голові Орининської територіальної громади те, що станом на 01.05.2022 має місце факт несплати громадянами належних сум до бюджету по майнових податках з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, податок на землю) за попередні роки. До листа додано перелік громадян у яких наявний податковий борг. В даному переліку наявний громадянин ОСОБА_1 .

10.06.2022 Орининською сільською радою на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист №390-А/02-26, в якому у зв`язку із розглядом питання стосовно скасування права постійного користування земельною ділянкою, у зв`язку із систематичною несплатою земельного податку, яка знаходиться у користуванні адресата, запрошують його з`явитися на засідання шістнадцятої (позачергової) сесії сільської ради.

Рішенням шістнадцятої (позачергової) сесії Орининської сільської ради №14 від 23.06.2022 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с. Оринин, яка надана в постійне користування гр. ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ №0248, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №248, кадастровий номер :04:006:0001. в зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (п. 1) та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серія ХМ № 0248 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248 (п. 2).

Листом №665/02-26 від 03.10.2022 голова Орининської сільської ради просить голову Гуменецької сільської ради надати інформацію про розмір орендної плати ОСОБА_1 за земельні ділянки, передані йому Гуменецькою сільською радою на умовах оренди та наявність заборгованості зі сплати орендної плати за 2021 рік.

Гуменецька сільська рада на запит Орининської сільської ради від 03.10.2022 року №665/02-26 повідомила, що на підставі розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації та державної реєстрації права оренди землі, ОСОБА_1 орендує на території Гуменецької сільської ради 7 (сім) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (невитребувані частки (паї), за які орендна сплата складає 24739,78 гривень. Станом на 05.10.2022 року на рахунок місцевого бюджету Гуменецької сільської ради від орендаря ОСОБА_1 сплата за 2021 рік не надходила.

Не погоджуючись із вище викладеним, Фермерське господарство „ЕКОЛАН - ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Орининської сільської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248, про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022р.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Згідно ч.1, ст.206 Земельного кодексу України: «Використання землі в Україні є платним».

Відповідно до пп.14.1.147 Податкового кодексу України: «Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Плата за землю належить до складу місцевих податків, що встановлюються місцевими радами та зараховуються до місцевих бюджетів (ст.ст.10, 265 та 284 ПК України).

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про селянське (фермерське) господарство" (на час, коли закон був чинним), Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно зі ст. 7 Земельного кодексу України (зараз і надалі у редакції, чинній на момент реєстрації державного акта на право постійного користування за ОСОБА_1 ) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Відповідно до положень ч.1 ст.51 ЗК України громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Приписами ч. 1 ст.23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ "Про селянське (фермерське) господарство" після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

19.06.2003 було прийнято Закон України № 937-ІV "Про фермерське господарство" (далі - Закон № 937-ІV), яким Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону № 937-ІV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство").

Положеннями ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації (частини 2 статті 92 цього Кодексу).

За приписами статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26, статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як передбачено ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За приписами ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом, однією з позовних вимог визначив визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248.

Колегією суддів береться до уваги, що на підставі рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів №18 від 15.02.2001р. ОСОБА_1 виданий державний акт на право постійного користування землею серії ХМ №0248, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №248.

З наведених вище норм діючого на той час законодавства вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавалася не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відтак, діючим законодавством було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто Закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" можна дійти висновку, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Таким чином з моменту створення фермерського господарства землекористувачем стає саме юридична особа, а не фізична особа, яка згідно державного акту отримала земельну ділянку у користування.

За змістом п. 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, який діяв з 01.01.2002 року (момент набрання чинності названим ЗК України) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві повинні до 01.01.2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Таким чином, з моменту створення фермерського господарства позивач вже здійснює правомочності постійного користувача земельної ділянки , а тому вимога про визнання за ним права постійного користування не ґрунтується на наявності порушеного права.

Позивачем не зазначено ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, яким саме чином відповідач порушив його право постійного користування земельною ділянкою, оскільки матеріали справи не містять підтвердження звернення позивача до Орининської селищної ради з заявою про переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на ФГ „Еколан-Плюс", в задоволенні якого останньому було відмовлено. Відсутні також докази, що в будь-який інший спосіб Орининська селищна рада оспорювала право постійного користування земельною ділянкою фермерського господарства.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за ФГ „Еколан-Плюс" права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248 у зв`язку з відсутністю порушення прав позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022 колегія суддів зазначає наступне.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди враховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК України.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВП ВС від 05.11.2019 по справі №906/392/18 (№ в ЄДРСР 85838039). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Так, статтею 141 зазначеного Кодексу передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням шістнадцятої (позачергової) сесії Орининської сільської ради № 14 від 23.06.2022 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с.Оринин, яка надана в постійне користування гр. ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ № 0248, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №248, кадастровий номер :04:006:0001, в зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (п. 1) та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серія ХМ № 0248 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248 (п. 2).

Вказане підтверджується тим, що відповідно до листа ГУ управління ДПС у Хмельницькій області за №11918/5/22-01-12-03-20 від 20.12.2021 року на рахунок Орининської сільської ради за період з 2013 по 2020 роки сплата відсутня, у 2021 році станом на 17.12.2021 року сплачено орендної плати 24739,78 грн. Крім того, листом №3101/5/22-01-60-02-68 від 06.05.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомляє голові Орининської територіальної громади те, що станом на 01.05.2022 має місце факт несплати громадянами належних сум до бюджету по майнових податках з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, податок на землю) за попередні роки. До листа додано перелік громадян у яких наявний податковий борг. В даному переліку наявний громадянин ОСОБА_1 .

Відповідно до пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За змістом пп.14.1.73 п.14.1 ст.14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

За приписами ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Судами береться до уваги, що систематична несплата земельного податку передбачена у вичерпному переліку підстав припинення права користування земельною ділянкою, визначеному ст. 141 ЗК України.

Доказами того, що у даних правовідносинах має місце систематична несплата земельного податку є те, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до п. 286.5 ст. 286, п. 42.2 ст. 42 ПКУ було сформоване на надіслане ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік № 9-2209 від 18.06.2021 року на суму 15 222,88 грн. та висновки, зроблені Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/14485/21.

Так, рішеннями Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 та 12.01.2022 у справі 560/14485/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2021 №9-2209, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 15 222,88 грн. відмовлено.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19).

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Відтак, враховуючи те, що рішення від 20.12.2021 та 12.01.2022 Хмельницького окружного адміністративного суду залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду та на даний час набрали законної сили, а також те, що у даній справі стороною є та ж сама особа, що й у справі 560/14485/21, факти, встановлені рішеннями суду у справі 560/14485/21 можна вважати преюдиційними.

Колегією суддів береться до уваги, що в даних рішеннях суд дійшов висновку, що на підставі обставин справи та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно правокористувачем земельної ділянки є саме фізична особа ОСОБА_1 , а не ФГ "ЕКОЛАН - ПЛЮС". Крім того, ГУ ДПС у Хмельницькій області правомірно визначено суму податкового зобов`язання за орендну плату з фізичних осіб та покладено обов`язок її сплати на фізичну особу ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022 прийнято з додержанням вимог законодавства, а відтак місцевий суд правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги ФГ „Еколан-Плюс" про скасування даного рішення.

Скаржник в апеляційній скарзі акцентує увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що права і обов`язки землекористувача з моменту заснування ФГ «Еколан-Плюс» перейшло до господарства, і обов`язок щодо сплати земельного податку в складі Єдиного податку виконувався саме позивачем. Вказує на те, що Орининська сільська рада здійснювала перевірку сплати земельного податку виключно фізичною особою ОСОБА_1 і не здійснювала перевірку виконання зобов`язань Фермерським господарством «Еколан-Плюс», яке перебуваючи на спрощеній системі оподаткування сплачувало земельний податок у складі Єдиного податку. В обґрунтування вказаних заперечень долучив до апеляційної скарги відповідь Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.12.2022 року №14596/6/22-01-04-02-10, відповідно до якого ФГ «Еколан-Плюс» в період з 01.01.2013 року по 30.06.2019 року перебувало на спрощеній системі оподаткування і сплачувало єдиний податок (III група), а в період з 01.07.2019 року по 05.12.2022 року перебувало на загальній системі оподаткування.

Однак, колегія суддів критично оцінює вказаний довід, оскільки долучаючи до апеляційної скарги інформаційну довідку згідно програми АІС «Облік податків і платежів» про перебування на тій чи іншій системі оподаткування, апелянт на надав будь-яких доказів фактичної сплати коштів (податку) на рахунок місцевого бюджету Орининської сільської ради.

Крім того, колегія суддів вже звертала увага на те, що положеннями п. 286.1 ст. 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права або права користування земельною ділянкою.

Таким чином, зі змісту вищевказаних вимог слідує, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є Договір оренди земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар такої земельної ділянки, в разі несплати орендарем обов`язкових платежів з орендної плати за землю, контролюючий орган зобов`язаний здійснити нарахування сум податку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки вникають з моменту І державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вже було встановлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 27.01.2001 року видано державний акт на право постійного користування землею площею 50.00 га серія ХМ 0248. Земельна ділянка надана на підставі рішення Кам`янець-Подільської Ради народних депутатів від 15.02.2001 року № 18 для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказаний акт був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за №248.

Положення Податкового кодексу України зокрема пп.п.ст.14.1.147. встановлює, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Стаття 15.1. ПКУ встановлює, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Суб`єктами плати за землю, відповідно до ст. 269.1.1.2. є землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Таким чином, в розумінні податкового законодавства у правовідносинах щодо плати за землю правокористувачем земельної ділянки згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є саме фізична особа - ОСОБА_1 , а не Фермерське господарство «Еколан-Плюс».

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, правильно встановлених судом першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Доводи апелянта з приводу неповно встановлених обставин судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду , апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЕКОЛАН - ПЛЮС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2023 р. у справі №924/687/22 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/687/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" травня 2023 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.