ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/715/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е.,

при секретарі судового засідання Микитин Р.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Ейдженсі"

(вул. Тимошенка, 19, кв. 10, м. Київ, 04212; вул. Московська, 8-Б, м. Київ, 01010)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 )

про скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Цепенди А.І. адвокат

ВСТАНОВИВ:

Геник Микола Миколайович (далі - Геник М.М., позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою (вх.№12011/22 від 21.07.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Ейдженсі" (далі - ТОВ «Ресурс Трейд Ейдженсі», відповідач) про скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме запису про право власності об`єкта нерухомого майна №30206428 та запису про право оренди земельної ділянки №30217245, вчинених 08.02.2019 державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногіном В.В., на підставі рішень про державну реєстрацію прав №45432849 та №45445233 від 08.02.2019 про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ковальсько-заготівельного цеху №5 (що складає 39/1000 комплексу), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за відповідачем - ТОВ "Ресурс Трейд Ейдженсі".

Дії суду щодо розгляду справи

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.08.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№12338/21).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.09.2021, про що представники сторін повідомлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

08.09.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№13902/21) про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення підготовчого засідання.

08.09.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх.№15167/22) шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на ковальсько-заготівельний цех № 5 (що складає 39/1000 комплексу), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

09.09.2021 у підготовчому засіданні з`явився позивач та його представник, судом відкладено підготовче засідання на 24.09.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що позивач повідомлений у судовому засіданні під розписку, а представник відповідача ухвалою-повідомленням про судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (вх.№15167/22 від 08.09.2021).

20.09.2021 представником позивача подано апеляційну скаргу (вх.№ ЗАГС01-05/3206/21), в якій останній просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 та задовольнити заяву про забезпечення позову.

23.09.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№14810/21), в якому останній заперечує проти позовних вимог.

24.09.2021 у підготовчому засіданні з`явились представники обох сторін, від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№14918/21) про надсилання кореспонденції відповідачу за його адресою та заява (вх.№14919/21) про надання інформації щодо наявності у відповідача оригіналів документів; від представника позивача надійшла заява (вх.№14920/21) про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження, яка підтримана представником відповідача; судом продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.10.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені у судовому засіданні під розписку.

24.09.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову (вх.№16142/21), в якій останній просить суд визнати недійсною державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а не скасовувати державну реєстрацію). У подальшому така заява відкликана представником позивача.

13.10.2021 до суду надійшли:

- від представника відповідача - заява (вх.№16171/21) щодо виправлення описки у відзиві на позовну заяву;

- від представника позивача - клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№16113/22).

13.10.2021 у підготовчому засіданні представники обох сторін не з`явились, судом відкладено підготовче засідання на 29.10.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

29.10.2021 у підготовчому засіданні представники обох сторін не з`явились, судом відкладено підготовче засідання на 10.11.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№ЗАГС01-05/3206/21 від 20.09.2021) залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 без змін.

10.11.2021 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою судді працездатності.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 01.12.2021 повідомлено представників сторін, що наступне підготовче засідання призначено на 13.12.2021, дану ухвалу надіслано сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення та нарочно.

08.12.2021 до суду від представника відповідача надійшла заява (вх.№19688/21) про визнання поважними причин пропуску строку на подання доказу та приєднання до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_3 від 24.11.2021.

13.12.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі (вх.№19925/21).

13.12.2021 у підготовчому засіданні з`явився представник відповідача, судом:

- прийнято заяву (вх.№19688/21 від 08.12.2021) свідка ОСОБА_3 від 24.11.2021 до розгляду;

- залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , третя особа), про що винесено ухвалу суду;

- оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.01.2022 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представник відповідача повідомлений у судовому засіданні під розписку, а представник позивача та третя особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

11.01.2022 у підготовчому засіданні з`явився представник відповідача; судом закрито підготовче провадження та здійснено перехід до розгляду справи по суті; судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 25.01.2022 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представник відповідача повідомлений у судовому засіданні під розписку, а представник позивача та третя особа рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

25.01.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява (вх.№1179/22) про відкладення розгляду справи.

25.01.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку із збільшенням захворюваності на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, серед працівників суду та згідно з розпорядженням заступника голови Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2022 №2/г.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 16.02.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 04.03.2022, дана ухвала надіслана учасникам справи рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

04.03.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану (Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022").

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 24.05.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 10.06.2022. Дана ухвала надіслана учасникам справи рекомендованим листом з повідомлення про вручення та засобами електронного зв`язку, а також судом здійснено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме.

09.06.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява (вх.№7111/22) про відкладення судового засідання у зв`язку зі зміною представника.

10.06.2022 до суду електронною поштою від представника позивача надійшло клопотання (вх.№7134/22; підписане КЕП) про відкладення судового засідання у справі.

10.06.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті представники обох сторін не з`явились, судом відкладено розгляд справи по суті на 12.07.2022, про що представники сторін та третя особа повідомлені рекомендованим листом з повідомлення про вручення, шляхом надсилання ухвали електронною поштою.

12.07.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явились представники обох сторін, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 13.07.2022 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Івано-Франківську (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені у судовому засіданні під розписку.

13.07.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явились представники обох сторін, судом відкладено розгляд справи по суті у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Івано-Франківську (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 20.07.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 28.07.2022, про що учасники справи повідомлені рекомендованим листом з повідомлення про вручення та засобами електронного зв`язку.

28.07.2022 до суду електронною поштою від представника позивача надійшло клопотання (вх.№9471/22; підписано КЕП) про відкладення судового засідання у справі.

28.07.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явився представник відповідача, судом відкладено розгляд справи по суті (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 02.08.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.08.2022, про що сторони повідомлені засобами електронного зв`язку та телефонограмами, а третя особа - рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

12.08.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явились представники обох сторін,

судом відкладено розгляд справи по суті на 16.09.2022 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені у судовому засіданні під розписку, третя особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

16.09.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явились представники обох сторін, представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 26.09.2022 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені у судовому засіданні під розписку, третя особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

26.09.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою судді працездатності.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 04.10.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 20.10.2022.

20.10.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явились представники обох сторін,

судом оголошено перерву в судовому засіданні до 28.10.2022 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представники сторін повідомлені у судовому засіданні під розписку, а третя особа ухвалою-повідомленням про судове засідання.

28.10.2022 до суду електронною поштою від представника позивача надійшло клопотання (вх.№14591/22; підписане КЕП) про проведення судового засідання без його участі.

28.10.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою судді працездатності.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 03.11.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 17.11.2022.

17.11.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 28.11.2022 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 14.12.2022.

14.12.2022 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою судді працездатності.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 11.01.2023 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 30.01.2023.

30.01.2023 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явився представник відповідача, судом відкладено розгляд справи по суті на 21.02.2023, про що представник відповідача повідомлений у судовому засіданні під розписку, а представник позивача та третя особа ухвалою-повідомленням про судове засідання від 30.01.2023.

21.02.2023 у судовому засіданні з розгляду справи по суті з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився (раніше подавав клопотання про розгляд справи без його участі).

За наслідками розгляду справи судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Щодо повідомлення позивача та третьої особи про дату, час та місце розгляду справи

І. Позивач та представник позивача брали участь в судових засіданнях, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з абз. 5 п. 37 гл. 2 розд. ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі - ЄСІТС) особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Ухвала-повідомлення про судове засідання від 30.01.2023, якою повідомлено учасників справи про призначення судового засідання на 21.02.2023, доставлена 30.01.2023 представнику позивача на його електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа засобами підсистем ЄСІТС від 21.02.2023 (а.с. 201 том ІІІ).

Водночас позивач, який подав позов про захист свого порушеного права та/або інтересу, проявляючи розумну обачність, мав цікавитися про подальший процесуальний рух справи.

ІІ. Третя особа у судові засідання жодного разу свого представника не направила, причин неявки представника суду не повідомила.

Ухвали суду від 13.12.2021, 16.12.2021, 12.01.2022, 16.02.2022, 24.05.2022, 10.06.2022, 20.07.2022, 02.08.2022, 12.08.2022, 04.10.2022, 03.11.2022, 28.11.2022, 11.01.2023, 30.01.2023 надсилались третій особі за адресою її місця проживання, вказаною в іпотечному договорі, договорі про внесення змін і доповнень до нього та інших документах за підписом третьої особи, а також адресою місцезнаходження третьої особи як фізичної особи-підприємця, яке відповідає відомостям в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо третьої особи станом на 30.12.2021.

Проте, поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

Під час розгляду справи судом було здійснено оголошення про виклик третьої особи на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 102 том ІІІ).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Порядок вручення судового рішення передбачений ст. 242 ГПК України.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч. 5 ст. 242 ГПК України).

Відповідно до п. 2, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч. 4 ст. 122 ГПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України така особа вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

У силу ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на вказані приписи процесуального закону позивач та третя особа належним чином повідомлені про розгляд справи.

Позиції сторін

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовано неправомірністю дій державного реєстратора, що полягають у проведенні державної реєстрації майна із невиконанням умов іпотечного договору та з порушенням приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зокрема, позивач вважає, що державному реєстратору не надана оцінка майна та мали бути надані докази відшкодування 90 відсотків вартості предмета іпотеки; земельна ділянка була незаконно перереєстрована за відповідачем. Також позивач вказує на те, що на час державної реєстрації були встановлені обтяження на предмет іпотеки (накладено арешт на його майно).

Як на правову підставу заявлених вимог позивач посилається на ст. 93, 116, 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 9 - 11, 17, 18, 25, 28, 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", постанову Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 №1127.

Позиція відповідача. Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим. У спростування позовних вимог посилається на те, що державним реєстратором правомірно було проведено реєстраційні дії, оскільки він не міг знати про ухвалу суду, якою арештовано предмет іпотеки, адже така ухвала з`явилась в Єдиному державному реєстрі судових рішень вже після вчинення ним державної реєстрації.

У свою чергу відповідач стверджує, що набув у власність предмет іпотеки за ринковою ціною 2 500 002,73 грн відповідно до проведеного на його замовлення експертного звіту про оцінку майна, що передбачено умовами договору іпотеки та відповідає нормам чинного законодавства.

Як на правову підставу заперечень відповідач посилається на ст. 18, 120 ЗК України, ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ст. 11, 18, 20, 25, 27, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанову Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 №1127.

Обставини справи, встановлені судом (за хронологією подій)

1) 07.03.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Український промисловий банк», банк) та приватною торгово-виробничою фірмою «Деснянська» (далі ПТВФ «Деснянська», позичальник) від імені якого, на підставі статуту, діє Геник М.М. (позивач у даній справі) укладено кредитний договір №153/К-08 про відкриття відновлюваної кредитної лінії (в національній валюті) (далі кредитний договір; а.с. 118-124 том I).

Умови кредитного договору такі.

Банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах:

- ліміт кредитування 1 600 000,00 грн, що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування (додаток 1);

- строк кредитної лінії з 07.03.2008 по 06.03.2015 включно;

- мета використання коштів: 800 000,00 гривень на поповнення обігових коштів та 800 000,00 гривень на придбання автомобілів та обладнання для СТО;

- процентна ставка: 19% процентів річних (п. 1.1 кредитного договору).

Виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим договором) забезпечується зокрема, але не виключно (п. 2.7 кредитного договору):

Іпотекою ковальсько-заготівельний цех №5 (що складає 39/1000 комплексу), що розташоване за адресою: 7820, Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. І. Майданського, 1 ( АДРЕСА_3 , загальною площею 1464,2 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (п. 3.1.1 кредитного договору).

Виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується також всім належним позичальника майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України, у випадку, якщо заставленого майна недостатньо для повного погашення заборгованості позичальника (п. 3.1 кредитного договору).

Цей договір підписано уповноваженими представника обох сторін та скріплено їх печатками.

2) У цей же день, 07.03.2008, на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець 1), ОСОБА_2 (іпотекодавець 2) укладено іпотечний договір №153/Zкіп-08 (далі договір іпотеки; а.с. 110-114 том I).

Умови договору такі.

Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього, в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), за умовами якого останній зобов`язаний іпотекодержателю по 06 березня 2015 року включно, у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути кредит у розмірі 1 600 000,00 (один мільйон шістсот тисяч) гривень, сплатити проценти за користування ним у розмірі 19 % процентів річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (основне зобов`язання).

Іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:

- штрафних санкцій, передбачених цим договором;

- витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

- витрат на страхування предмета іпотеки;

- збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору (п. 1.1 договору іпотеки).

Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: ковальсько-заготівельний цех №5 (що складає 39/1000 комплексу), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , будинок за номером 12, загальною площею 1464, 2 кв.м, відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №180165599 від 06.03.2008. Цільове призначення нерухомого майна: нежиле приміщення.

Вищезазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комерційного використання, площею 0,13725 га, що передана в оренду (користування) ОСОБА_4 терміном на 25 років, на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. 11.02.2002 за реєстровим №Д-293 та зареєстрованого у Коломийському міському відділі земельних ресурсів, про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 11.02.2002 №40 (далі земельна ділянка). Цільове призначення земельної ділянки: для комерційного використання.

Експертна грошова оцінка земельної ділянки згідно зі звітом, складеним ТОВ "ЕКА-Захід" (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №6284/07 від 23.11.2007), становить: 3 192 690,00 грн.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі: договору дарування ковальсько-заготівельного цеху №5 (що складає 39/1000 комплексу), що видрукуваний на бланку серії ВКС за №258119 і посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Маркеловою І.М. 29.01.2008 за реєстровим №288 (п. 1.2 договору іпотеки).

Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу по сплаті кредитних коштів) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій та штрафних санкцій у строки, встановлені кредитним договором;

- якщо у разі пошкодження чи втрати прав на предмет іпотеки іпотекодавець не здійснить його заміну у відповідності до п. 3.1.9 цього договору:

- порушення іпотекодавцем та/або позичальником обов`язків за цим договором та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове повне або часткове виконання основного зобов`язання;

- ліквідації, реорганізації іпотекодавця та/або позичальника або порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом (для іпотекодавця/позичальника юридичної особи/фізичної особи - підприємця), смерті та/або визнання безвісно відсутньою, в порядку встановленому чинним законодавством України, іпотекодавця та/або позичальника фізичної особи:

- якщо інша, ніж іпотекодержатель, особа набула право стягнення на предмет іпотеки (п. 4.1 договору іпотеки).

У випадку порушення іпотекодавцем та/або позичальником обов`язків за цим договором та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 4.2 договору іпотеки).

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 цього договору. Сторони домовились про те, що на протязі 3 робочих днів з дати прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобов`язаний передати іпотекодержателю всю технічну та іншу документацію відносно предмета іпотеки (п. 4.3 договору іпотеки).

Відповідно до 4.4 договору іпотеки, даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, у випадку настання будь-якої з підстав, передбачених п. 4.1 цього договору, одним з наступних способів:

- шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває нерухомість - предмет іпотеки за цим договором у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки нерухомості - предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, обраним іпотекодержателем після виконання всіх дій, передбачених ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотедержателю права власності на нерухомість - предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухомість, що є предметом іпотеки;

- шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночній діяльності. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки.

Цей договір підписаний позивачем, третьою особою та уповноваженим представником банку і скріплений його печаткою.

3) 18.06.2008 рішенням двадцять дев`ятої сесії п`ятого демократичного скликання Коломийської міської ради №1266-29/2008 «Про припинення права користування та надання земельних ділянок у оренду» надано дозвіл на виготовлення технічної документації на укладення договору оренди земельної ділянки терміном оренди на 50 років ОСОБА_1 на використання земельної ділянки площею 4 019,4 кв.м по АДРЕСА_4 для комерційного використання з оплатою орендної плати в розмірі згідно з Положенням «Про ставки, порядок визначення та сплати орендної плати за землі комунальної власності територіальної громади м. Коломиї» (а.с. 49).

4) 27.08.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець 1), ОСОБА_2 (іпотекодавець 2) укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, яким викладено договір іпотеки у наступній редакції (а.с. 115-116 том I):

Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між іпотекодержателем і ПТВФ "Деснянська" (позичальник), за умовами якого останній зобов`язаний іпотекодержателю по 06.03.2015 включно, у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути кредит у розмірі 1 700 000,00 грн, сплатити проценти за користування ним у розмірі 19% річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (основне зобов`язання) (п. 1.2 договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки).

Сторони цього договору оцінюють предмет іпотеки у 2 565 200,00 грн (п. 1.3 договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки).

Усі інші умови іпотечного договору, в тому числі стосовно предмета іпотеки, залишені без змін (п. 2 договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №153/Zкіп-08).

Цей договір підписаний позивачем, третьою особою та уповноваженим представником банку і скріплений його печаткою.

5) 06.10.2008 між Коломийською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі (а.с. 43-46 том I).

Умови договору оренди такі.

Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться в АДРЕСА_4 , на підставі рішення Коломийської міської ради від 18.06.2008 №1266-29/2008 «Про припинення права користування та надання земельних ділянок у оренду» (п. 1 договору оренди землі).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4019,4 кв.м або 0,4020 га - забудовані землі (п. 2 договору оренди землі).

На земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля площею 1 293 кв.м (п. 3 договору оренди землі).

Договір укладено на 50 років (п. 8 договору оренди землі).

06.10.2008 року між сторонами договору оренди землі підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, яка передається в оренду та розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена станом на 01.09.1999 (а.с. 47-48 том I).

6) 30.06.2010 між приватним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк», новий кредитор), ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Українського промислового банку» на користь ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. (серед яких вказано у додатку 2 до даного договору, договір іпотеки від 07.03.2008) (а.с. 192-200 том I).

7) 22.06.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «ФК «Інвент», новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №643/К (а.с. 201-202 том I).

8) У цей же день, 22.06.2018, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвент» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №153/Zкіп-08 №643/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюком С.Ю. (а.с. 204-205 том I).

9) 16.08.2018 між «ФК «Інвент» та ТОВ «Ресурс Трейд Ейдженсі» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №025/18-О, за яким відповідач набув права вимоги за кредитним договором (а.с. 206-208 том I).

10) У цей же день, 16.08.2018, між ТОВ «ФК «Інвент» та ТОВ «Ресурс Трейд Ейдженсі» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюком С.Ю. (а.с. 209-210 том I).

11) Листами від 17.12.2018 №016.18, №017.8, №015.8 відповідач звернувся до ПТВФ «Деснянська» (боржника), позивача та третьої особи з вимогою про усунення порушень, а саме сплати заборгованості у розмірі 2 903 304,24 грн, а у випадку її несплати, вказав на право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (наявні підтвердження про вручення) (а.с. 211-220 том I).

12) 22.01.2019 оцінювачем Катамай Т.В. проведено оцінку майна ковальсько-заготівельного цеху №5 (що складає 39/1000 комплексу), загальною площею 1464, 2 кв.м, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. І. Майданського (вул. Горєлова), буд. 12, за якою встановлено вартість об`єкта без урахування ПДВ становить 1 300 000,00 грн (а.с. 62-72, 127-128, 223-224 том I).

13) 24.01.2019 третя особа звернулася до начальника управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради із заявою від 23.01.2019 щодо накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо ковальсько-заготівельного цеху (39/1000 комплексу), загальною площею 1464,2 кв.м в м. Коломия, вул. І. Майданського, буд. 12 (а.с. 27-29 том I).

14) 25.01.2019 позивач звернувся до начальника Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради із заявою від 25.01.2019 щодо накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо ковальсько-заготівельного цеху (39/1000 комплексу), загальною площею 1464,2 кв.м в м. Коломия, вул. І. Майданського, буд. 12 (а.с. 24-26 том I).

15) 01.02.2019 позивач та третя особа звернулись до начальника Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради із заявами про відкликання заяв про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна (а.с. 234-237 том I).

16) Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 у справі №346/949/18:

- накладено арешт на ковальсько-заготівельний цех (39/1000 комплексу), загальною площею 1464, 2 кв.м по вул. І. Майданського, буд. 12, м. Коломия, Івано-Франківська обл.;

- заборонено відповідачу ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» вчиняти дії спрямовані на прийняття предмета іпотеки у власність (а.с. 14-16 том I).

17) 08.02.2019 державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногіним В.В. надіслано позивачу та третій особі електронною поштою повідомлення про відновлення реєстраційних дій (а.с. 117 том I).

18) 08.02.2019 державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногіним В.В. зареєстровано за відповідачем:

- право власності на ковальсько-заготівельний цех №5, загальною площею 1 464,2 кв.м, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. І. Майданська, буд. 12;

- право оренди земельної ділянки, площею 0,4020 га за кадастровим номером :11:008:0025 (а.с. 20-23 том I).

Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з цього реєстру про реєстрацію іншого речового права №155669629 та №15586269 від 08.02.2019 (а.с. 20-23 том I).

19) 11.02.2019 на виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019, державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Микицеєм В.Д. винесено постанову про накладення арешту на ковальсько-заготівельний цех (39/1000 комплексу), загальною площею 1464,2 кв.м в м. Коломия, вул. І. Майданського, буд. 12 (а.с. 17-19 том I).

20) 19.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Імона-Експерт» на замовлення позивача проведено оцінку майна ковальсько-заготівельного цеху №5 (що складає 39/1000 комплексу), загальною площею 1 464,2 кв.м за адресою: Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. І. Майданського (вул. Горєлова), буд. 12, якою встановлено, що вартість об`єкта без урахування ПДВ становить 7 278 538,00 грн (а.с. 59-61 том I).

21) Державне підприємство «Інформаційні судові системи» надало відповідь від 14.03.2019 №1527/0/2-19-вих на запит Левицького Ю.Д. про отримання публічної інформації, в якому вказано, що електронна копія судового рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 у справі №346/949/18 надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 06.02.2019 о 18:16, зареєстрована в цьому реєстрі 07.02.2019 о 00:29, оприлюднена 08.02.2019 о 15:39 (а.с. 229 том I).

22) Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №346/949/18 ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06.05.2019 скасовано, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Норми права, які застосував суд. Мотиви їх застосування

І. Загальні положення

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності, які рівні перед законом (ч. 4 ст. 13 Основного Закону України).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1); право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (ч. 4); примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості; примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (ч. 5).

Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Конституції України визнання, дотримання і захист права власності є обов`язком держави (абз. 1 п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.10.2008 № 24-рп/2008); зміст права власності охоплює права володіння, користування і розпорядження власником своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (абз. 1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 09.11.2011 №14-рп/2011).

Із приписів Конституції України випливає, що кожен, хто не є власником, не має права створювати перешкод власнику у здійсненні належного йому права, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на порушення або обмеження правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження майном; права володіння, користування та розпорядження власністю є рівними для всіх осіб (власників) (абз. 5 п. 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 №8-р/2020).

Проте, право власності, в тому числі й приватної, не є абсолютним; його здійснення має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41 Основного Закону України, в яких зазначається, що власність зобов`язує і не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству, правам, свободам та гідності громадян (друге і третє речення абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.10.2008 №24-рп/2008).

Конституційний Суд України у рішенні від 12.02.2002 № 3-рп/2002 також зауважив, що за Конституцією України держава визначає та рівним чином захищає усі форми власності, кожна з яких може мати свої особливості, пов`язані із законодавчо визначеними умовами та підставами виникнення або припинення права власності (абз. 2 підп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч. 1 ст. 572 ЦК України).

При цьому у ст. 575 ЦК України наведено окремі види застав та вказано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абз. 3 ст. 1 цього закону).

Отже, іпотека регулюється загальним законодавством - ЦК України, Законом України «Про заставу» та спеціальним законодавством - Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 №8-р/2020).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За приписами ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону від 03.07.2018

№ 2478-VIII):

- сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься, зокрема, в іпотечному договорі (ч. 1);

- договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2);

- договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього закону (ч. 3);

Як встановлено судом, пункт 4.4 договору іпотеки є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодножателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, у випадку настання будь-якої з підстав, передбачених п. 4.1 цього договору, зокрема, шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.4.1 договору іпотеки).

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону від 03.07.2018 № 2478-VIII) передбачає:

- іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч. 1);

- договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 2).

Частина 7 статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону від 03.07.2018 №2478-VIII) передбачає, що завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням, за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).

Судом встановлено, що позивач (іпотекодавець 1) разом з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (іпотекодавець 2) виступили майновими поручителями за виконання ПТВФ «Деснянська» кредитних зобов`язань перед відповідачем, передавши останньому в іпотеку нерухоме майно - ковальсько-заготівельний цех №5 (предмет іпотеки), який розташований на земельній ділянці комунальної власності, яка перебуває в оренді позивача.

Внаслідок невиконання позичальником кредитних зобов`язань відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Право власності на предмет іпотеки за позивачем зареєстроване державним реєстратором.

Спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що позивач вважає неправомірними дії державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та права оренди земельної ділянки за відповідачем (іпотекодержателем) за наслідками звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Неправомірність дій державного реєстратора позивач вбачає, зокрема, у проведенні державної реєстрації під час арешту предмета іпотеки та заборони відповідачу у вчиненні дій, спрямованих на прийняття предмета іпотеки у власність.

У зв`язку з чим, позивач заявив вимогу про скасування відповідної державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме скасування запису про право власності об`єкта нерухомого майна та запису про право оренди земельної ділянки.

ІІ. Щодо проведення державної реєстрації під час арешту (заборони)

2.1. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки).

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у редакції Закону від 03.07.2018 № 2478-VIII, чинній на час проведення оспорюваної державної реєстрації).

Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як встановлено судом, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 накладено арешт на ковальсько-заготівельний цех №5 (предмет іпотеки) та заборонено ТОВ «Ресурс Трейд Едженсі» та ТОВ «ФК «Івент» вчиняти дії, спрямовані на прийняття предмета іпотеки у власність. У подальшому постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11.09.2019 у справі №346/949/18 скасовано зазначену ухвалу суду першої інстанції (про вжиття заходів забезпечення позову) та постанову суду апеляційної інстанції (про залишення ухвали без змін).

Відтак, у період з 06.02.2019 по 11.09.2019 існував арешт на предмет іпотеки та заборона на прийняття його у власність, які були зареєстровані Коломийським МР ВДВС як обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.02.2019.

У той час як оспорювана державна реєстрація була проведена 08.02.2019.

Отже, на час вчинення оспорюваної державної реєстрації існувало обтяження, однак не існувало зареєстроване обтяження.

2.2. 03.07.2018 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» №2478-VIII (далі - Закон №2478-VIII), яким ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п. 6 ч. 1 цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».

Відповідно до п. 2 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2478-VIII цей закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Згідно з п. 1 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2478-VIII цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що Закон №2478-VIII був опублікований 03.11.2018 та набрав чинності 04.11.2018, цей закон був введений у дію 04.02.2019.

Отже, на час вчинення оспорюваної державної реєстрації (08.02.2019) діяв Закон №2478-VIII.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №346/1305/19 дійшла висновку, що за змістом припису п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону № 2478-VIII обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.

При цьому суд враховує те, що іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за ТОВ «Український промисловий банк» ще 07.03.2008. Згодом, 11.02.2019, державний реєстратор зареєстрував обтяження на предмет іпотеки (арешт та заборону на прийняття у власність).

Той факт, що іпотека зареєстрована саме за відповідачем 22.01.2019 на підставі договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №932 від 16.08.2018, не змінює факту виникнення у банку права іпотеки на нерухоме майно (ковальсько-заготівельний цех №5) саме 07.03.2008. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №346/1305/19 (п. 47).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що за змістом п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» станом на день проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем, який набув права іпотекодержателя щодо іпотеки, зареєстрованої за банком ще 07.03.2008, наявність обтяження речових прав на нерухоме майно (ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 у справі №346/949/18), не могло бути підставою для відмови відповідачу у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Така підстава для відмови існувала до моменту введення в дію 04.02.2019 Закону №2478-VIII (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №755/5072/17, від 13.07.2022 у справі №199/8324/19).

ІІІ. Щодо оцінки предмета іпотеки

3.1. Частиною 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У свою чергу сторони договору іпотеки погодили, що іпотекодержатель набуває нерухомість предмет іпотеки за цим договором у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки нерухомості - предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, обраним іпотекодержателем після виконання всіх дій, передбачених ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Як встановлено судом, відповідно до умов договору іпотеки іпотекодержатель - відповідач обрав суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив оцінку ринкової вартості предмета іпотеки ковальсько-заготівельного цеху №5 на момент набуття права власності.

Згідно зі звітом експерта про оцінку майна від 22.01.2019 ринкова вартість предмета іпотеки становила 1 300 000,00 грн (без ПДВ), що за вимогами чинного законодавства та умовами договору іпотеки і є безпосередньо ціною придбання іпотекодержателем у власність предмета іпотеки.

При цьому вимога іпотекодержателя (відповідача) до боржника за кредитним договором та іпотекодавців (позивача та третьої особи) становила 2 903 304,24 грн.

3.2. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №306/1224/16-ц та від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц висловлено правові висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Актуальність цього висновку підтверджена ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23.08.2022 у справі №369/16588/18.

З матеріалів справи вбачається, що такий звіт про оцінку майна був доданий відповідачем до заяви про державну реєстрацію прав від 22.01.2019, поданої державному реєстратору, та протилежного позивачем суду не доведено.

Водночас доказів оспорення такої оцінки в установленому чинним законодавством порядку, зокрема шляхом її рецензування, позивачем суду не надано.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Позивачем не було доведено факту порушення вимог законодавства та умов укладеного договору іпотеки при набутті іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за ціною, визначеною експертним звітом про оцінку.

3.3 Щодо обов`язку іпотекодержателя відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя суд зазначає таке.

Виконання цього обов`язку іпотекодержателя (у разі наявності такого перевищення) лежить поза межами процедури державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, а відтак і поза межами її оскарження.

Права іпотекодавця у такому випадку можуть бути ефективно захищені шляхом відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя за його зверненням в добровільному порядку або в судовому порядку.

IV. Щодо переходу права оренди

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону №1702-VI від 05.11.2009, яка діяла на час оспорюваної державної реєстрації) передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Отже, земельна ділянка поділяє правову долю об`єкта нерухомості, який на ній розташований.

Також за приписами ч. 7 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» до особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З огляду на вказане вище, позовна вимога про визнання недійсним запису про право оренди земельної ділянки є необґрунтованою.

V. Інші аспекти

Як встановлено судом, 24.01.2019 та 25.01.2019 співвласниками предмета іпотеки позивачем та третьою особою було подано заяви про заборону вчинення реєстраційних дій щодо предмета іпотеки, що є підставою для зупинення проведення реєстраційних дій відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинної на час проведення оспорюваної державної реєстрації).

Однак, 01.02.2019 позивач та третя особа звернулись до державного реєстратора з заявами про відкликання заяв про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Як заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, так і заяви про їх відкликання були внесені державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, оспорювана державна реєстрація була вчинена 08.02.2019 після відкликання співвласниками предмета іпотеки своїх заяв про заборону вчинення реєстраційних дій та відновлення проведення державної реєстрації.

Водночас позивачем не доведено суду відсутність правових підстав у державного реєстратора для прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій.

Також несвоєчасне повідомлення власника предмета іпотеки про відновлення реєстраційних дій (зокрема, повідомлення у один і той же день, що і проведення державної реєстрації) не тягне за собою такого наслідку як визнання державної реєстрації неправомірною.

VI. Щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає господарські справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 4 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній станом на час подання позову) встановлено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №199/8342/19.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340 та багатьох інших.

При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, у п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц.

Проте такий позов позивачем не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у п. 5 ч. 3 ст. 2 та ст. 14 ГПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

При цьому суд враховує, що позивач у своєму позові заявляє, що його права порушено державною реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачем та внесення записів за останнім про державну реєстрацію права власності, не заперечуючи права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, що спричинило наявність заборгованості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у частині належності права власності на спірне майно.

Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (п. 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц).

Отже, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №199/8324/19 підтвердила висновок про те, що належним та ефективним способом захисту позивача, який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), є позов про витребування нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У силу ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Також норми ч. 1 ст. 11 ГПК України встановлюють, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Питання правової визначеності та передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права.

Ключовими елементами принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, виконуваність судових рішень, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

У силу вимог ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/11273/20, від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, від 25.01.2022 у справі №143/591/20.

Отже, з огляду на принцип правової визначеності, при ухваленні рішення у справі має бути врахована практика Верховного Суду, що вже склалася у застосуванні зазначених норм права за подібних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

І. Щодо судових витрат позивача

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, позивач зазначив витрати на професійну правгичу допомогу та судовий збір.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 4 540,00 грн, що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 19.07.2021 на суму 2 270,00 грн та №0.0..1 від 04.08.2021 на суму 2 270,00 грн.

У відповідності до приписів ст. 129 ГПК України, відмова у позові обумовлює покладення судового збору на позивача.

Інших судових витрат позивачем заявлено суду до відшкодування під час розгляду справи не було, а також доказів їх понесення суду не подано.

ІІ. Щодо судових витрат відповідача

У відзиві на позов відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в якому визначив 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас такі судові витрати відповідачем заявлено суду до відшкодування під час розгляду справи не було, а також доказів їх понесення суду не подано.

Керуючись ст. 1, 2, 4, 5, 13, 14, 43, 73, 74, 76, 80, 86, 120, 122, 123, 124, 129, 232, 236 238, 240 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Ейдженсі" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.05.2023 (з урахуванням відрядження та тимчасової втрати працездатності).

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.Е. Валєєва