ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/726/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4 А)

до Фізичної особи-підприємця Бідника Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 84994,69 грн. заборгованості згідно додаткового договору (про встановлення кредитної лінії) № 1 до договору карткового банківського рахунку від 26.09.2011 р., у тому числі - 82000,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 2994,69 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі АТ "Райффайзен Банк", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бідника Олександра Петровича (далі ФОП Бідник О.П., відповідач) про стягнення 84994,69 грн. заборгованості згідно додаткового договору (про встановлення кредитної лінії) № 1 до договору карткового банківського рахунку від 26.09.2011 р., у тому числі - 82000,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 2994,69 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування в частині повного та своєчасного повернення наданих відповідачу кредитних коштів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у загальній сумі 84994,69 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 82000,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 2994,69 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом, а також судовий збір.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на заявлене позивачем клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, суд дійшов висновку, що справа за поданою Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" позовною заявою підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 911/726/23 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем 23.03.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 571, відповідачем 30.03.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 474.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

26.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (банк, кредитор) (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк") та Фізичною особою-підприємцем Бідником Олександром Петровичем (позичальник) було укладено договір № 011/6435/32217 карткового банківського рахунку.

Також 26.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Фізичною особою-підприємцем Бідником Олександром Петровичем було укладено додатковий договір (про встановлення кредитної лінії) № 1 до договору карткового банківського рахунку № 011/6435/32217 від 26.09.2011 р. (далі - кредитний договір), згідно з п. 1.1 якого банк встановлює кредитну лінію до карткового рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 82000,00 грн. строком до 26.09.2013 р.

Умовами п. 1.2 кредитного договору встановлено строк дії кредиту - з дня підписання договору страхування у відповідності до умов статті 4 цього договору, по 26.09.2013 р. включно (може змінюватися в порядку, передбаченому цим договором). Тривалість дії кредиту - 24 місяці.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредит надається з метою фінансування господарської діяльності позичальника.

Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % річних (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період, за строк фактичного користування кредитом. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі.

Як передбачено п. 1.3 кредитного договору, без укладання додаткових угод до цього договору, кредитор має право подовжити строк дії кредиту, встановлений в п. 1.2 цього договору, на строк тривалості дії кредиту, згідно з пунктом 1.2 цього договору, за умови, що на останній робочий день строку дії кредиту буде дотримана кожна з наступних умов: банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа позичальника про відмову від продовження строку дії кредиту; відсутні факти невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором; відсутні умови, передбачені пунктом 8.2 цього договору; договір страхування, який відповідає вимогам статті 4 цього договору, укладено на строк, не менший, ніж строк, на який продовжується дія цього договору. Використання позичальником за рахунок кредиту будь-якої суми коштів, розглядається сторонами як згода позичальника на подовження строку дії кредиту.

З матеріалів справи слідує, що на підставі зазначених умов дію договору сторонами було продовжено до 20.09.2023 р.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, позичальник зобов`язався протягом всього строку фактичного користування кредитом щомісяця сплачувати кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі 30 % річних.

Періодичність нарахування процентів за кредитом визначається на підставі внутрішніх положень кредитора. Нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період, за фактичний строк користування кредитом не рідше одного разу на місяць не раніше 25 числа кожного місяця (дата розрахунку процентних платежів), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується перший день фактичного використання позичальником кредитних коштів, останній день строку користування кредитом не враховується. Нарахування процентів здійснюється за період з дати фактичного використання кредитних коштів по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів, по дату розрахунку процентних платежів в поточному періоді включно (п. 2.3 кредитного договору).

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання за цим договором (в т.ч. здійснити погашення кредиту, сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі) в порядку, визначеному цим договором. Під поняттям «погашення заборгованості» сторони розуміють зарахування грошових коштів на рахунок позичальника (повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, неустойок та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені цим договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов цього договору).

Згідно з п. 5.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався до 10 (десятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього договору) датою розрахунку процентних платежів, зарахувати на рахунок щомісячний обов`язковий внесок в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами кредитора, або суми залишку заборгованості, якщо вона менша за зазначену фіксовану суму. При цьому, залишок заборгованості, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового внеску, включає використану суму кредиту, суму нарахованих відсотків, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості та не включає суму не внесеного позичальником щомісячного обов`язкового внеску попередніх періодів.

Умовами п. 5.3 кредитного договору передбачено, що у разі наявності простроченої заборгованості позичальника перед кредитором, позичальник зобов`язується зарахувати на рахунок щомісячний обов`язковий внесок, розрахований у поточному періоді, сума якого збільшена на суму невнесених позичальником щомісячних обов`язкових внесків попередніх періодів та на суму непогашеного недозволеного овердрафту поточного періоду.

За умовами п. 5.9 договору, при простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також інших обставин, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані (обставини дефолту), в тому числі арешт рахунку, або обставин, що не залежать від волі сторін, за яких стає неможливим або обмеженим доступ кредитора до джерел фінансування у валюті кредиту, та/або вартість ресурсів, які залучає кредитор перевищує розмір процентної ставки за цим договором, та/або за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання картки або її реквізитів, а також з метою попередження можливого шахрайства, будь-яких незаконних або непогоджених з кредитором дій з використанням картки, та/або у разі настання інших змін в діяльності кредитора, ситуації в Україні або законодавстві, які, на думку кредитора, ставлять під загрозу, унеможливлюють або можуть унеможливити виконання сторонами або окремою стороною своїх обов`язків за цим договором, кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод, зокрема, вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов`язань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, комісій, штрафів та інших платежів відповідно до умов цього договору (пп. 8.1.2 договору).

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" виконало свої зобов`язання за договором, надавши ФОП Біднику О.П. кредит у розмірі 82000,00 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку позичальника за період з 26.09.2011 р. по 27.10.2022 р., копію якої долучено до матеріалів справи.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем його зобов`язання щодо повернення кредиту, позивач направив відповідачу вимогу від 26.09.2022 р. № 114/5-К-257120 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів та пені на суму 84994,69 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав вимоги про дострокове погашення кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 82000,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 2994,69 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Проаналізувавши укладений між сторонами додатковий договір від 26.09.2011 р. № 1 про встановлення кредитної лінії, виходячи із суті зобов`язання сторін за цим договором, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Слід зазначити, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Слід зазначити, що відповідач доводів позовної заяви не спростував, доказів погашення заборгованості до суду не надав.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Дослідивши матеріали, суд встановив, що позивачем належно виконано свої зобов`язання за договором з надання кредиту, що вбачається з банківської виписки по рахунку відповідача за період з 26.09.2011 р. по 27.10.2022 р.

У зв`язку із простроченням відповідачем оплати кредиту, банк в порядку статті 1050 Цивільного кодексу України звернувся до позичальника із вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, якою повідомив, що позичальник припинив належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором та станом на 23.09.2022 р. заборгованість позичальника становить 84994,69 грн.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 84994,69 грн. матеріали справи не містять.

За наведеними вище правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Кодексу).

За змістом частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд відзначає, що відповідач не вчинив жодних дій щодо подання до суду доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бідника Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А, код 14305909) 82000 (вісімдесят дві) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом за дозволеним офердрафтом, 2994 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 69 коп. заборгованості за кредитом за недозволеним офердрафтом, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 15.05.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна