ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. Справа№ 910/11295/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

без виклику сторін

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023

у справі № 910/11295/22 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів»

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення 153 786,03 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи

Приватне акціонерне товариство "Сумський завод продовольчих товарів" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" в особі відокремленого підрозділу філії "Птахофабрика "Авіс" Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (надалі - відповідач) про стягнення 75122,87 грн. трьох процентів річних та 78663,16 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне погашення заборгованості за договором поставки від 02.02.2021 № АКЗ-0202/2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 02.02.2021 укладено договір №АЗК-0202/2021, за яким позивач зобов`язався поставити відповідачу шрот соняшниковий, а відповідач - прийняти та оплатити його вартість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/19975/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2022, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард в особі філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на користь Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» 217 794 грн. 67 коп. - штрафних санкцій.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача індекс інфляції по договору № АЗК-0202/2021 від 02.02.2021 року в розмірі 78663,16 грн. та три проценти річних в розмірі 75122,87 грн.

В цій частині позивач також зазначає, що у межах справи № 910/19975/21 ним було подано заяву про зміну предмету позову, в якій просив суд стягнути з відповідача, серед іншого, 78663,16 грн. - інфляційних втрат та 75122,80 грн. - 3 % річних, однак дана заява залишена судом без розгляду.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на користь Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» 75 122 грн. 87 коп. 3% річних, 78 663 грн. 16 коп. інфляційних втрат, а також 2 481 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Застосовано ч. 4 ст. 75 ГПК України та ст. 625 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» 31.01.2023 (через електронну пошту) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також скаржник просив стягнути з позивача судові витрати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення (обізнаності) даної ухвали усунути недоліки, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн. та надати клопотання про поновлення строку, для поновлення строку на апеляційне оскарження.

03.03.2023 (через електронну пошту) до Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» надійшло клопотання про прискорення розгляду справи. Позивач в даному клопотанні клопоче про прискорення розгляду справи, або вжити заходів щодо недопускання зловживання скаржником своїми процесуальними правами.

09.03.2023 (через електронну пошту) до Північного апеляційного господарського суду скаржник скерував заяву про усунення недоліків, а 10.03.2023 Північним апеляційним господарським судом була зареєстрована дана заява, до якої сторона долучила докази сплати судового збору за платіжною інструкцією № 1392 від 07.03.2023. Також скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження. Судом встановлено, що 27.02.2023 скаржник отримав копію ухвали від 02.02.2023, за трекінг номером 200, поштове повідомлення до суду повернулося, та наявне в матеріалах апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 р. по справі 910/11295/22; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників. Обставин зловживання скаржником своїми процесуальними правами, про що зазначив позивач, суд апеляційної інстанції не встановив на цій стадії.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині розрахунку 3% річних в розмірі 75 122 грн. 87 коп. та інфляційних втрат в розмірі 78 663 грн. 16 коп винесено з порушенням норм матеріального права, а тому є незаконним.

Тобто сторона ставить під сумнів розрахунок таких річних та інфляційних втрат. Посилається на правовий висновок Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 924/534/19 в контексті застосування ст. 625 ЦК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не наведено свого перерахунку та не вказано чи сума погашення віднімалась від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, чи від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місці.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

03.04.2023 на адресу суду апеляційної інстанції надійшов від позивача відзив на апеляційну скаргу, який прийнятий в порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України .

Відповідач у поданому відзиві проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх не обґрунтованими та просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, оскільки апелянтом не надано жодного заперечення щодо наявності заборгованості перед позивачем та не надано заперечень щодо підстав та порядку нарахування інфляційних втрат та 3% річних, а також не подано власного контррозрахунку.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

02.02.2021 укладено договір №АЗК-0202/2021, за яким позивач зобов`язався поставити відповідачу шрот соняшниковий, а відповідач - прийняти та оплатити його вартість.

Специфікаціями № 1 від 02.02.2021, № 2 від 02.02.2021, № 3 від 02.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 02.03.2021, № 6 від 10.03.2021, № 7 від 17.03.2021, № 8 від 01.04.2021, № 9 від 13.04.2021, № 10 від 28.04.2021 сторонами узгоджено поставку шроту соняшникового на загальну суму 29 981 350, 00 грн.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата підписання належним представником відповідача видаткової накладної та фактичного прийняття товару.

Згідно з пунктом 4.4 договору (в узгодженій протоколом розбіжностей редакції) розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування коштів відповідачем на поточний рахунок позивача. Порядок розрахунків на товар визначається окремо в специфікаціях до договору.

Пунктами 2 таких специфікацій: № 1 від 02.02.2021, № 2 від 02.02.2021, № 3 від 02.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 02.03.2021, № 6 від 10.03.2021, № 7 від 17.03.2021, № 8 від 01.04.2021, № 9 від 13.04.2021, № 10 від 28.04.2021 сторони узгодили, що розрахунки за товар здійснюються на банківський рахунок позивача на таких умовах: 25 % передоплати вартості товару по специфікації протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури та підписання специфікації, але не пізніше 05.02.2021 (у специфікаціях № 4 - 16.02.2021, № 5 - 05.03.2021, № 6 - 15.03.2021, № 7 - 19.03.2021, № 8 - 06.04.2021, № 9 - 15.04.2021, № 10 - 05.05.2021); 55 % вартості товару сплачується протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару; 20 % від загальної вартості фактично отриманого товару сплачується на банківський рахунок позивача протягом 3 банківських днів з моменту реєстрації належним чином податкової накладної.

Позивач протягом періоду часу з 02.02.2021 по 18.05.2021 поставив відповідачу товар на суму 29522109,95 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін наступними видатковими накладними: № 509 від 02.02.2021, № 510 від 07.02.2021, № 612 від 14.02.2021, № 613 від 15.02.2021, № 712 від 23.02.2021, №1014 від 14.03.2021, №1123 від 17.03.2021, № 1124 від 23.03.2021, № 1196 від 28.03.2021, №1509 від 13.04.2021, №1582 від 27.04.2021, № 1635 від 06.05.2021, № 1772 від 18.05.2021.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали даної справи не містять вказаних видаткових накладних.

У свою чергу, відповідач оплатив поставлений товар з порушенням строків, встановлених договором №АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021 року.

Як зазначалось вище, дані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі № 910/19975/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про стягнення 1911985,77 грн.

Так, вказаним рішенням суду позов Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на користь Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» 217794,67 грн. пені, нарахованої за період 12.02.2021 - 28.01.2022, та 3266,92 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/19975/21 рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 залишено без змін.

При цьому, позивач подав у межах справи № 910/19975/21 заяву про зміну предмету позову, в якій просив суд стягнути з відповідача, серед іншого, 78663,16 грн. - інфляційних втрат та 75122,80 грн. - 3 % річних, однак дана заява залишена судом без розгляду.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару за договором виконувались неналежним чином, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовними заявами про стягнення з відповідача грошових коштів.

Як вказувалось раніше, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/19975/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2022 стягнено 217 794, 67 грн. - штрафних санкцій, нарахованих за період часу з 12.02.2021 по 28.01.2022.

Водночас, судами в рішеннях у вказаній справі було встановлено наступне.

Згідно з пунктом 4.4 договору №АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021 (в узгодженій протоколом розбіжностей редакції) розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування коштів відповідачем на поточний рахунок позивача. Порядок розрахунків на товар визначається окремо в специфікаціях до договору.

Пунктами 2 специфікацій № 1 від 02.02.2021, № 2 від 02.02.2021, № 3 від 02.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 02.03.2021, № 6 від 10.03.2021, № 7 від 17.03.2021, № 8 від 01.04.2021, № 9 від 13.04.2021, № 10 від 28.04.2021 сторони узгодили, що розрахунки за товар здійснюються на банківський рахунок позивача на таких умовах:

- 25 % передоплати вартості товару по специфікації протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури та підписання специфікації, але не пізніше 05.02.2021 (у специфікаціях № 4 - 16.02.2021, № 5 - 05.03.2021, № 6 - 15.03.2021, № 7 - 19.03.2021, № 8 - 06.04.2021, № 9 - 15.04.2021, № 10 - 05.05.2021);

- 55 % вартості товару сплачується протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару;

- 20 % від загальної вартості фактично отриманого товару сплачується на банківський рахунок позивача протягом 3 банківських днів з моменту реєстрації належним чином податкової накладної.

З долучених до позовної заяви платіжних доручень № 5495 від 29.12.2021, № 83 від 10.01.2022, № 92 від 11.01.2022, № 95 від 11.01.2022, №210 від 14.01.2022, № 442 від 26.01.2022, № 150 від 12.01.2022, № 240 від 17.01.2022, №470 від 27.01.2022, № 475 від 28.01.2022 та бухгалтерської довідки від 31.01.2022 вбачається, що відповідач оплатив поставлений товар з порушенням строків, встановлених договором №АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021. Встановлені у цій справі зазначені обставини підлягають врахуванню на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для звернення із даним позовом, за доводами позивача, є наявність заборгованості за договором №АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021, яка була погашена відповідачем 28.01.2022. Про наявну заборгованість зазначив також суд при розгляді справи №910/19975/21 про стягнення штрафних санкцій, водночас, не визначив її розміри та дати виникнення.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у cправі № 910/6648/18.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналоігчна правова позиція зазначена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки, що містяться в мотивувальних частинах судових рішень у справі №910/19975/21 (зокрема, в частині наявності заборгованості ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» за спірним договором), підлягають врахуванню, однак з урахуванням обставин та доказів, що містяться у даній справі. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані судові рішення у справі №910/19975/21 не містять встановлення розміру основної заборгованості, дат з яких вона утворилась і у яких розмірах (враховуючи часткові оплати). При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що умови договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) фактично здійснюють відсилку щодо розміру та порядку оплати постановленого товару на специфікації, укладені до договору. Тоді як у специфікаціях момент виникнення зобов`язання в частині оплати постановленого товару залежить від дати поставки товару та підписання актів приймання-передачі, а також реєстрації податкових накладних.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні у справі №910/19975/21 в частині відмови в позові було зазначено, що при розрахунку штрафних санкцій позивачем не було враховано дат реєстрацій податкових накладних, після яких обраховується період прострочення оплати 20 % вартості товару, та того, що нарахування пені не застосовується до попередньої оплати (пункт 6.4 договору № АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021). Однак, суд в указаній справі не вказав, коли були такі податкові накладні зареєстровані, тоді як в даній справі докази їх реєстрації взагалі відсутні.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказане узгоджується із сталою правовою позицією щодо відповідальності боржника за невиконання грошового зобов`язання, яка викладена постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про можливість і правомірність нарахування річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відповідачем сплати суми основного боргу.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що звертаючись з позовом у даній справі, позивач надав лише копію рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/19975/21 від 14.06.2022; додаток 2 до позовної заяви із методикою розрахунку; методика, за якою здійснено розрахунок штрафних санкцій. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає про некоректність поданих розрахунків, оскільки вони не містить дати початку нарахування річних та інфляційних втрат по кожній поставці (з урахуванням визначеної специфікаціями етапності оплати товару), тоді як відсутність первинних документів позбавляє можливості суду самостійно визначити такі періоди. В цій частині відхиляються доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та приймаються мотиви апеляційної скарги.

Тоді як, на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2022 (про залишення позовної заяви без руху) позивачем було надано (а.с. 31-47): копію договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021, специфікацію № 1 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 2 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 3 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 4 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 5 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 6 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 7 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 8 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 9 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; специфікацію № 10 до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021; протокол розбіжностей до договору поставки № АКЗ- 0202/2021 від 02.02.2021.

Таким чином, жодних доказів (які визначали б дату) виставлення позивачем рахунків-фактур (як і самих рахунків-фактур), товаросупровідних документів, підписання актів приймання-передачі товару, документів чи інформації щодо дат реєстрації податкових накладних та платіжних доручень про оплату постановленого товару позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Разом з цим, як зазначалось раніше, пунктами 2 усіх специфікацій (№ 1-10) до договору, сторони узгодили, що розрахунки за товар здійснюються на банківський рахунок позивача на таких умовах:

- 25 % передоплати вартості товару по специфікації протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури та підписання специфікації, але не пізніше 05.02.2021 (у специфікаціях № 4 - 16.02.2021, № 5 - 05.03.2021, № 6 - 15.03.2021, № 7 - 19.03.2021, № 8 - 06.04.2021, № 9 - 15.04.2021, № 10 - 05.05.2021);

- 55 % вартості товару сплачується протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару;

- 20 % від загальної вартості фактично отриманого товару сплачується на банківський рахунок позивача протягом 3 банківських днів з моменту реєстрації належним чином податкової накладної.

Надаючи розрахунок суми 3 % річних та інфляційних втрат, позивач (зазначаючи про часткові оплати відповідачем постановленого товару) не вказує, з якої дати виникає заборгованість відповідача по кожній поставці (враховуючи передбачену договору оплату у три етапи). Тоді як через відсутність у матеріалах справи первинних документів (які підтверджують дату виставлення рахунку-фактури, поставку товару, часткову оплату та дату реєстрації кожної податкової накладної) суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно розрахувати дати виникнення заборгованості та період нарахування річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України на кожну суму заборгованості з урахуванням наведених етапів оплати по кожній поставці та враховуючи частково здійснену оплату.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що у рішенні Господарського суду міста Києва у справі № 910/19975/21 від 14.06.2022 стягувались штрафні санкції, передбачені п 6.4 договору № АКЗ-0202/2021 від 02.02.2021 (в узгодженій протоколом розбіжностей редакції) - пеня у розмірі 0, 5 % від вартості неоплаченого або недоплаченого товару за кожен день прострочення оплати, але не більше 5 % від суми простроченого грошового зобов`язання за заявлений період. Позов було задоволено частково без зазначення періоду, який суд не врахував (через реєстрацію податкових накладних, після яких обраховується період прострочення оплати 20 % вартості товару).

Тоді як предметом позову у даній справі є позовні вимоги про стягнення річних та інфляційних втрат, нарахування яких передбачає визначення початку виникнення заборгованості, її розмір не лише за кожним окремим платежем, а й етапом, як передбачено договором (у даному випадку з урахуванням часткових оплат, дат поставки товару, реєстрації податкових накладних). А тому в цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта.

Водночас, наявність лише довідки позивача, що містить інформацію про оплату відповідачем за договором - не є належним (первинним) доказом підтвердження вищенаведеного з урахуванням тієї обставини, що така довідка не містить даних для здійснення перевірки розрахунку, а тільки відображає рядки: "дебит" та "кредит", а також містить інформацію, що відповідачем перераховано значно більше платежів (три друкованих аркуші, а.с. 5-6), ніж вказано в рішенні суду міста Києва у справі № 910/19975/21 від 14.06.2022 (10 платіжних доручень).

На підставі ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А тому доводи позивача з посиланням на ч. 4 ст. 75 ГПК України, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про ненадання відповідачем до суду першої інстанції контррозрахунку (як підстава для безумовного задоволення позовних вимог) відхиляються судом апеляційної інстанції через вищевстановлене.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому, як сторона користується стандартами доказування виступає, її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.

Якщо існує певний юридичний факт, який входить до предмету доказування по справі, то мають бути наявні відповідні докази на підтвердження цього факту або об`єктивні причини та розумне пояснення їх відсутності.

А тому, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме неподання позивачем первинних документів, на підставі яких суд зміг би перевірити наданий позивачем розрахунок ціни позову (річних та інфляційних втрат) - є підставою для відмови в позові. Тоді як висновок суду першої інстанції (фактично врахований на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України з рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №910/19975/21) про арифметичну вірність заявлених позивачем 3% річних у розмірі 75122,87 грн. та 78663,16 грн. інфляційних втрат за період з 12.02.2021 по 27.01.2022 (з урахуванням незазначення самим позивачем періоду нарахування та відсутності будь-яких первинних документів по договору)) - є помилковим та таким, що не підтверджується матеріалами справи.

А тому апеляційна скарга у даній справі підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову в позові повністю.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно, у позові відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог в розумінні ст. ст. 74-80, 86 269 ГПК України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/11295/22 та ухвалення нового рішення - про відмову в задоволенні позову повністю.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», понесені ним судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на позивача у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/11295/22 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/11295/22 - скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

3. Судові витрати (судовий збір), понесені у зв`язку з розглядом справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, покласти на позивача.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів" (42350, Сумська обл., Сумський р-н, с. Бездрик, вул. Зарічна, 1; ідентифікаційний код 00375160) на користь Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 121В; ідентифікаційний код 00851519) в особі відокремленого підрозділу філії "Птахофабрика "Авіс" Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (32325, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, с. Гуменці, вул. Вербецьке Шосе, буд. 1; ідентифікаційний код 39765686) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич