ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м.Дніпро Справа № 908/3839/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Вечірка І.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на постанову Господарського суду Запорізької області від 17.11.2022 (суддя Черкаський В.І.)

у справі № 908/3839/21

Кредитори:

1. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, буд. 2/12, Київ, 04070, адреса для листування - вул. Жуковського, 3, м. Дніпро, 49044, адреса електронної пошти - ; )

2. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" (вул. Велика Васильківська, буд. 100, Київ, 03150, представник - адвокат Шишка Ю.О., адреса для листування - пр. Степана Бандери, 9, БЦ Форум Парк Плаза, копрус 4 "С", скринька № 50, м. Київ, 04073, адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_3; )

Банкрут - Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

банки, які здійснюють розрахунково-касове обслуговування боржника -

1. АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (вул. Автозаводська 54/19, 04114, м. Київ)

2. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОТП БАНК" (вул. Жилянська, 43, Київ, 01033, )

3. ПАТ "Альфа-Банк" (вул. Десятинна, 4/6, Київ, 04073, )

4. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, буд. 2/12, Київ, 04070)

5. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІДЕЯ БАНК" (вул. Валова, буд. 11, м. Львів, 79008)

6. ПАТ "Банк Восток" (вул. Курсантська, 24, м. Дніпро, 49051)

Керуючий реалізацією - Лященко С.С. ( АДРЕСА_2 )

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 02.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховного Суду на веб - порталі "Судова влада України" в мережі Інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (№ 68326 від 04.02.2022).

Постановою від 17.11.2022 фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом.

Не погодившись з вказаною постановою Акціонерним товариством "Укрсиббанк" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову господарського суду Запорізької області від 17.11.2022, та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що судом не було враховано, що план реструктуризації боргів не був схвалений двічі саме через його невідповідність вимогам ст. 124 КУзПБ. Зокрема, у поданому 29.07.2022 року плані була відсутня інформація стосовно суми коштів, яка буде надходити кожному кредитору окремо. Додатково пунктом 2.2. кредиторські вимоги, які задовольняються в другу чергу, було зазначено неправильні суми, не було зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які боржник планує отримати протягом процедури реструктуризації.

Наголошує, що в отриманому 14.09.2022 року від арбітражного керуючого плані реструктуризації боргів в другій редакції було зазначено єдиний дохід боржника - соціальну допомогу в розмірі 5 000 грн. Водночас, згідно довідки Лівобережного УСЗП Дніпровської міської ради від 22.08.2022 за вих. № 1430 ОСОБА_1 отримує дохід в розмірі 5 000 грн з травня 2022 року, що вказує на те, що боржник при поданні плану реструктуризації від 29.07.2022 мала на меті приховати свої реальні доходи та подала фіктивний план реструктуризації.

Апелянт зауважує, що обставини, які свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, а саме: боржник не здійснив жодних заходів для покращення свого майнового стану та задоволення вимог кредиторів, зокрема, щодо працевлаштування та отримання доходів, підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на постанову господарського суду Запорізької області від 17.11.2022 у справі №908/3839/21.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 30.03.2023 о 10 год. 30 хв.

29.03.2023 на адресу суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

У судовому засіданні 30.03.2023 колегія суддів порадившись, оголосила про перерву у судовому засіданні на 18.05.2023 на 10 год. 00хв.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі №908/3839/21, яке відбудеться 18.05.2023 на 10:00 год.

18.05.2023 на адресу суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

В судовому засіданні 18.05.2023 приймали участь представник кредитора Акціонерного товариства "Укрсиббанк" та арбітражний керуючий Лященко С.С. Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, з огляду на подану АТ «Сенс Банк» заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника кредитора АТ «Сенс Банк» та боржника ОСОБА_1.

Представник кредитора (апелянта) АТ "Укрсиббанк" в судовому засіданні 18.05.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити: скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким провадження у справі про неплатоспроможність закрити.

Арбітражний керуючий Лященко С.С. заперечив проти доводів апеляційної скарги, судове рішення вважає обґрунтованим та законним, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховного Суду на веб - порталі "Судова влада України" в мережі Інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (№ 68326 від 04.02.2022).

Ухвалою від 20.07.2022 суд заяви АТ "УКРСИББАНК" №: 27-1-01/54 від 15.02.2022 (вх. № 4603/08-08/22 від 22.02.2022) та АТ "АЛЬФА-БАНК" (вх. № 5022/08-08/22 від 21.03.2022) задовольнив. Визнані вимоги АТ "УКРСИББАНК" у розмірі 47 122 грн. 00 коп. Визнані вимоги АТ "АЛЬФА-БАНК" у розмірі 175 970 грн. 59 коп.

До Господарського суду Запорізької області надійшло клопотання керуючого реструктуризацією Лященка С.С. про закриття провадження у справі (вх. № 10806/08-08/22 від 08.09.2022, вх. № 12214/08-08/22 від 05.10.2022)

Ухвалою суду від 07.11.2022 відкладене засідання у справі для прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, звітів керуючого реструктуризації про перевірку декларації про майновий стан боржника, про здійснення повноважень, про нарахування та виплату основної винагороди, про здійснення та відшкодування витрат на 17.11.2022, 11 - 30.

До суду надійшли від кредитора 1 пояснення (вх. № 14264/08-08/22 від 14.11.2022) стосовно своєї позиції на зборах кредиторів, які проведені 14.11.2022., а від керуючого реструктуризацією Лященка С.С., серед іншого, документи стосовно проведення зборів кредиторів 14.11.2022, протокол зборів кредиторів 14.11.2022.

Відмовляючи у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією Лященка С.С. про закриття провадження у справі, суд зазначив, що відсутні відомості про те, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами. Також, відсутні відомості про те, що судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Враховуючи відсутність законних підстав для затвердження плану реструктуризації боргів боржника, закриття провадження у справі, суд визнав фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом та ввів процедуру погашення боргів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду є питання обґрунтованості рішення про визнання боржника банкрутом та перехід до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність фізичної особи - погашення боргів боржника.

Зважаючи на зміст предмета судового розгляду, доводів скаржника, заперечень інших учасників справи та висновків суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови необхідним є з`ясування питання правильності застосування судом приписів частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ.

Щодо особливостей правового регулювання інституту неплатоспроможності фізичних осіб

Так, із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином, КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 та від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Подібну позицію розділяє й суд апеляційної інстанції, адже за такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Щодо ролі арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи

Задля ефективної реалізації боржником цього права КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.

За частиною першою статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника.

Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість (пункт 1 частини другої статті 114 КУзПБ).

Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (частина третя статті 122 КУзПБ).

На результатах таких заходів, за приписами частини сьомої статті 123 та частини першої статті 124 КУзПБ, ґрунтуватиметься план реструктуризації боргів боржника, а у разі виявлення керуючим реструктуризацією та неусунення боржником неповноти/недостовірності інформації у декларації про його майновий стан - рішення про закриття провадження у справі.

Тому, керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.

Апеляційний суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження господарському суду.

За приписами частин першої, другої статті 126 КУзПБ керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського заяву про його затвердження та сам план.

Тож, задля досягнення мети судової процедури реструктуризації боргів боржника керуючий реструктуризацією має забезпечити конструктивну взаємодію сторін щодо опрацювання плану реструктуризації боргів, сприяти у реалізації ними своїх прав та спонукати до виконання обов`язків у строки, встановлені законом чи судом.

Виходячи з наведеного, необхідно наголосити на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог статті 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.

Щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність в межах судової процедури реструктуризації боргів боржника

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені частиною першою статті 90 КУзПБ з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Системне тлумачення положень частини першої статті 90 КУзПБ у взаємозв`язку зі статтею 113 КУзПБ свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком, визначених пунктами 1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою четвертою цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Тож, за змістом частини першої статті 90 КУзПБ термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, як універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Окрім того, з урахуванням положень статей 3, 12 ГПК України, 2 КУзПБ та відсилочного припису пункту 9 частини першої статті 90 КУзПБ у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути застосовані підстави закриття провадження у справі за статтею 231 ГПК України в тих межах, що стосуються фізичної особи та особливостей банкрутства.

Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги четвертої КУзПБ свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадіях судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав та з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.

Так, частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення цієї норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, апеляційний суд наголошує на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

У абзаці п`ятому частини сьомої статті 123 КУзПБ визначено, що господарський суд протягом одного року з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, визначених цією частиною, не може відкрити провадження у новій справі про неплатоспроможність щодо того самого боржника.

Таким чином, зібравши певний перелік підстав для закриття провадження у справі в окремій нормі (частина сьома статті 123 КУзПБ), законодавець акцентував насамперед на спеціальних наслідках її реалізації - неможливості протягом року повторно скористатися такою процедурою для очевидно недобросовісного боржника.

Тому, перелік підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ слід тлумачити як вичерпний лише в аспекті застосування передбачених цією ж нормою обмежувальних наслідків такого закриття.

До того ж, у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ передбачає право зборів кредиторів (кредитора у частині другій статті 128) звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність якщо:

- збори кредиторів прийняли рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника (пункт 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ);

- господарський суд відмовив у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (частина десята статті 126 КУзПБ);

- боржником порушено план реструктуризації боргів (частина друга статті 128 КУзПБ).

Системний аналіз цих норм приводить до висновку, що за наведених вище підстав (окрім частини сьомої статті 123 КУзПБ) господарський суд може вирішити питання щодо доцільності подальшого руху справи лише за клопотанням зборів кредиторів (кредитора), яким на певній стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника надано виключне право ініціювати за власним вибором перехід до наступної судової процедури неплатоспроможності фізичної особи або закриття провадження у справі.

Слід зазначити, що визначені у пункті 2 частини восьмої статті 123, частині десятій статті 126 та частині другій статті 128 КУзПБ підстави для звернення зборів кредиторів (кредитора) із клопотанням про закриття провадження у справі можуть бути зумовлені саме неконструктивною позицією останніх при погодженні плану реструктуризації боргів, порушеннями при схваленні зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, іншими обставинами, які не залежать від волі боржника, що має врахувати господарський суд при вирішенні питання про задоволення чи відмову у задоволенні такого клопотання зборів кредиторів (кредитора) крізь призму мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Таким чином, само по собі клопотання зборів кредиторів про закриття провадження/перехід до наступної судової процедури, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення господарським судом такого клопотання.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом цієї норми:

- чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника;

- обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника;

- коло ініціаторів її застосування не конкретизовано;

- господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123КУзПБ свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.

Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Однак очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постановах від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 та від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

Звертаючись до цієї правової позиції, колегія суддів наголошує, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Щодо співвідношення частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що за приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 КУзПБ).

Згідно з частиною четвертою статті 122 КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Отже, на відміну від статті 44 КУзПБ, у справі про неплатоспроможність фізичної особи КУзПБ не встановлює граничного строку здійснення судової процедури реструктуризації боргів боржника, проте у наведених вище приписах визначає максимальні строки щодо кожної стадії цієї судової процедури, крім виконання плану реструктуризації боргів, що має індивідуальні особливості для кожного боржника.

Зазначене у сукупності дає підстави для висновку, що строк судової процедури реструктуризації боргів боржника від дня її введення та до затвердження судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, зокрема у разі неподання чи незатвердження такого плану, не повинен перевищувати 120 днів.

Таке тлумачення кореспондується з приписами частини першої статті 130 КУзПБ про перехід до процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не схвалено плану реструктуризації боргів боржника, що розуміється як додатковий стимул для дієвої реалізації кредиторами своїх правомочностей та засіб захисту інтересів добросовісного боржника від зволікання кредиторів.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Логічне та філологічне тлумачення цієї норми у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Таким чином, хоча КУзПБ докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини п`ятої статті 119, частини одинадцятої статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини сьомої, пункту 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Колегія суддів наголошує на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства.

За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо:

- протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника;

- зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

За змістом абзацу другого частини другої статті 6, частини перша статті 130 КУзПБ процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника.

Таким чином, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ.

Отже, приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

Враховуючи, що у частині одинадцятій статті 126 КУЗПБ конкретизовано лише момент з якого вона підлягає застосуванню господарським судом, реалізація цієї норми можлива після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника та до звершення цієї судової процедури, зокрема безпосередньо перед вирішенням господарським судом питання про визнання боржника банкрутом та перехід до судової процедури погашення боргів в порядку частини першої статті 130 КУзПБ.

Апеляційний суд зауважує, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №904/6042/20, від 17.01.2023 у справі № 914/3085/21.

У справі, що переглядається, АТ "Укрсиббанк" оскаржує постанову Господарського суду Запорізької області від 17.11.2022, якою фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника.

Апелянт не погоджується із застосуванням при ухваленні оскаржуваних рішень частини першої статті 130 КУзПБ, внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків про наявність підстав для переходу до судової процедури погашення боргів.

Щодо цього суд апеляційної інстанції зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було встановлено, що:

- боржник правомірно звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ;

- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито 02.02.2022;

- стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, його майнових активів недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- станом на день ухвалення (17.11.2022) судом першої інстанції постанови про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів до суду не подано на затвердження схвалений план реструктуризації боргів боржника;

- відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , що передбачені частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- кредиторами фізичної особи ОСОБА_1 є АТ "АЛЬФА-БАНК" та АТ "УКРСИББАНК", які не погодили на зборах кредиторів (04.08.2022, 02.09.2022 та 22.09.2022) план реструктуризації боргів боржника.

Судом враховано заперечення АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк» та рішення зборів кредиторів про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника, та відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією про закриття провадження у справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів з огляду на таке.

Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб та аналіз положень КУзПБ, що регламентують судову процедуру реструктуризації боргів боржника, дають підстави для висновку, що запорукою досягнення мети цієї процедури є компроміс між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника.

Колегія суддів зауважує, що боржник не може бути примушений до врахування пропозицій кредиторів чи погодження плану реструктуризації боргів у запропонованій ними редакції.

До того ж, на цій стадії інтереси кредиторів можуть полягати як у реструктуризації боргів, так і у найскорішому переході до їх погашення за наявності у боржника майна.

Тому, за недосягнення згоди з боржником збори кредиторів наділені процесуальними засобами впливу на рух справи задля припинення судової процедури відновлення платоспроможності щодо недобросовісного боржника чи переходу до погашення боргів відповідно до своїх інтересів у справі, зокрема можуть:

- за результатами розгляду плану реструктуризації боргів боржника відмовити у його схваленні та звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника або з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (пункт другий частини восьмої статті 123 КУзПБ);

- звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (пункт другий частини восьмої статті 123 КУзПБ).

Також збори кредиторів не позбавлені права заявити клопотання про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з обґрунтуванням відповідних підстав.

Водночас, спеціальні норми КУзПБ не обмежують кредиторів боржника - фізичної особи у виборі позиції у справі, проте за їх пасивної участі в провадженні, зволіканні з реалізацією правомочностей чи невчиненні ними необхідних процесуальних дій, ризики такої бездіяльності покладаються саме на кредиторів та не повинні зашкодити законним інтересам боржника.

Так, за приписами частини першої статті 130 КУзПБ якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до реєстру вимог кредиторів станом на 26.07.2022 заборгованість боржника перед кредиторами 1 та 2 складає 233 016,59 грн., у т.ч. судовий збір за подання заяв з кредиторськими вимогами.

І. 26.07.2022 арбітражним керуючим керуючим реструктуризацією Лященко С.С. було надіслано кредиторам АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк» повідомлення про скликання зборів кредиторів на 04.08.2022 о 13:00 год. (т. 3 а.с. 103-104), на розгляд яких, серед іншого, було запропоновано винести питання 5) вирішення подальшого руху справи: звернення до господарського суду з клопотанням про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Також, з даного питання було запропоновано звернутись до господарського суду з клопотанням про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; звернутись до господарського суду з клопотанням про перехід до процедури погашення боргів боржника; звернутись до господарського суд з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

До вказаного повідомлення додано проект плану реструктуризації від 26.07.2022 (т. 3 а.с. 101-102).

Згідно п. 1 Плану єдиний дохід боржника - соціальна допомога в розмірі 2 000,00 грн в місяць.

Пунктом 2 Плану передбачено, що витрати на оплату судового збору відшкодуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, а саме:

АТ «Альфа-Банк» - 4 962,00 грн;

АТ «Укрсиббанк» - 4 962,00 грн.

2.1. Кредиторські вимоги, які задовольняються у першу чергу щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування відсутні.

2.2. Кредиторські вимоги, які задовольняються у другу чергу.

АТ «Укрсиббанк» у розмірі 47 122 грн. 00 коп.

АТ «Альфа-Банк» у розмірі 175 970 грн. 59 коп.

2.3. Загалом кредиторські вимоги другої черги задоволення - 223 092,59 грн.

2.4. Кредиторські вимоги, які задовольняються у третю чергу - відсутні.

Як визначено п. 3. Плану вимоги щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру відсутні.

Відповідно до п. 4 Плану майно боржника, яке бути реалізоване на погашення вимог кредиторів відсутнє.

5. Дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору 2 000,00 грн.

6. Сума, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 1 000,00 грн, щорічно 60 000,00 грн.

За п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 60 000,00 грн.

Згідно п. 7 Плану суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації:

163 092,59 грн, що становить 87,23% вимог другої черги.

7. Сума, яка щомісяця залишатиметься на задоволення моїх побутових потреб, становить 1 000,00 грн.

04.08.2022 кредиторами було проведено збори (протокол б/н від 04.08.2022, т. 3 а.с. 114-116), в яких, за результатом розгляду 5 питання вирішено не звертатись до суду з клопотанням щодо подальшого руху справи.

Результат голосування:

АТ «Укрсиббанк» - 175 голосів (78,88%) - проти, оскільки в порядок денний не було включено питання про розгляд плану реструктуризації;

АТ «Альфа-Банк» - 47 голосів (21,12%) - проти, оскільки є помилки в плані реструктуризації, не зазначено яку суму буде отримувати кожний кредитор щомісяця, необхідно просити керуючого реструктуризацією скласти план, який відповідає вимогам Закону.

Таким чином, судом встановлено, що проект Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 26.07.2022 не схвалений кредиторами, як такий, що не відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ, а саме: не містить інформацію щодо сум, які буде отримувати кожен кредитор щомісяця окремо.

ІІ. 26.08.2022 арбітражним керуючим керуючим реструктуризацією Лященко С.С. було надіслано кредиторам АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк» повідомлення про скликання зборів кредиторів на 02.09.2022 о 13:00 год. (т. 4 а.с. 35-36), на розгляд яких, серед іншого, було запропоновано винести питання 1) Розгляд проекту Плану реструктуризації боргів.

Також, з даного питання було запропоновано Схвалити План реструктуризації боргів ОСОБА_1 або відмовити у схваленні Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

При цьому проект Плану реструктуризації боргів від 19.08.2022 (т. 4 а.с. 33-34) надіслано кредиторам на розгляд засобами поштового зв`язку (т. 4 а.с. 57).

Згідно п. 1 Плану єдиний дохід боржника - соціальна допомога в розмірі 2 000,00 грн в місяць.

Пунктом 2 Плану передбачено, що витрати на оплату судового збору відшкодуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, а саме:

АТ «Альфа-Банк» - 4 962,00 грн;

АТ «Укрсиббанк» - 4 962,00 грн.

2.1. Кредиторські вимоги, які задовольняються у першу чергу щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування відсутні.

2.2. Кредиторські вимоги, які задовольняються у другу чергу.

АТ «Укрсиббанк» у розмірі 47 122 грн. 00 коп. (21,12%)

АТ «Альфа-Банк» у розмірі 175 970 грн. 59 коп. (78,88%)

2.3. Загалом кредиторські вимоги другої черги задоволення - 223 092,59 грн.

2.4. Кредиторські вимоги, які задовольняються у третю чергу - відсутні.

Як визначено п. 3. Плану вимоги щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру відсутні.

Відповідно до п. 4 Плану майно боржника, яке бути реалізоване на погашення вимог кредиторів відсутнє.

5. Дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору 2 000,00 грн.

6. Сума, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 1 000,00 грн, щорічно 12 000,00 грн.

За п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 60 000,00 грн.

Щомісяця АТ «Укрсиббанк» буде погашатись 211,20 грн.

Щомісяця АТ «Альфа-Банк» буде погашатись 788,80 грн.

Згідно п. 7 Плану суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації - 163 092,59 грн, що становить 87,23% вимог другої черги.

8. Сума, яка щомісяця залишатиметься на задоволення моїх побутових потреб, становить 1 000,00 грн.

02.09.2022 кредиторами було проведено збори (протокол б/н від 02.09.2022, т. 4 а.с. 48-56), в яких, за результатом розгляду 1 питання вирішено відмовити у схваленні Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Результат голосування:

АТ «Альфа-Банк» - 175 голосів (78,88%) - проти, оскільки План реструктуризації боргів в порушення вимог ч. 6 ст. 124 КУзПБ не містить окремого пункту про строк виконання плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 ;

АТ «Укрсиббанк» - 47 голосів (21,12%) - проти, оскільки план реструктуризації не відповідає вимогам КУзПБ, а саме: не зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації. Також, за наданим планом доходи менше прожиткового мінімуму, відповідно в цій частині залишок на задоволення побутових потреб боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні, складає менше мінімуму, вимоги не дотримано.

Таким чином, судом встановлено, що проект Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 19.08.2022 не схвалений кредиторами, як такий, що не відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ, а саме: не містить окремого пункту про строк виконання плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; не зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації; за наданим планом доходи менше прожиткового мінімуму, відповідно в цій частині залишок на задоволення побутових потреб боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні, складає менше мінімуму.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 6 ст. 124 КУзПБ строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років. У разі погашення боргів за кредитами, отриманими боржником на придбання житла, строк виконання плану реструктуризації боргів боржника не може перевищувати 10 років. За вмотивованим клопотанням боржника та за умови погашення понад 80 відсотків вимог кредиторів господарський суд може продовжити строк виконання плану реструктуризації боргів боржника понад граничний строк.

При цьому слід наголосити, що обов`язкові вимоги до Плану реструктуризації боргів боржника встановлені частиною 2 цієї статті, а факультативні (не обов`язкові) відомості, які можуть міститися в Плані, визначені частиною 3 цієї статті.

Тобто, КУзПБ не визначає обов`язку боржника зазначити в окремому пункті плану реструктуризації боргів строк його виконання. Достатньо лише дотриматися приписів щодо граничного строку його виконання, який не повинен перевищувати 5 років.

ОСОБА_1 зазначено у проекті Плану реструктуризації боргів в п. 6. суму, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 1 000,00 грн, щорічно 12 000,00 грн. За п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 60 000,00 грн. Щомісяця АТ «Укрсиббанк» буде погашатись 211,20 грн. Щомісяця АТ «Альфа-Банк» буде погашатись 788,80 грн.

Тобто, План реструктуризації боргів ОСОБА_1 місить положення щодо строку його виконання (5 років), а також, боржником усунено недолік попередньої редакції Плану в частині визначення у Плані сум, які буде отримувати кожен кредитор щомісяця окремо.

В свою чергу, заперечення АТ «Укрсиббанк», що план реструктуризації не відповідає вимогам КУзПБ, а саме: не зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації, також спростовується змістом проекту Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 19.08.2022.

Доказів приховання доходів (потенційних доходів) боржником, матеріали справи не містять.

При цьому та обставина, що залишок на задоволення побутових потреб боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні, складає менше прожиткового мінімуму, хоч і не зовсім відповідає критерію справедливості, що враховується для визначення сум, які будуть сплачуватися боржником кредиторам, проте, мають враховуватися конкретні обставини справи, позиція самого боржника, його можливість забезпечувати свій побут іншим чином та задовольняти побутові потреби не тільки за рахунок грошових коштів, але й іншого майна, намір боржника погасити кредиторські вимоги та реальні кроки, які робляться для цього за певних умов, в яких він перебуває, в тому числі вимушено, з огляду на військову агресію рф та ведення бойових дій на території місця його проживання (місцезнаходження нерухомого майна).

До того ж, боржником надані пояснення від 08.09.2022 та від 16.09.2022, з яких слідує, що вона за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 , не перебуває. У зв`язку з воєнним станом та бойовими діями є, разом з донькою - ОСОБА_3 внутрішньо переміщеними особами. Звільнена з ТОВ "Сільпо-Фуд" 14.02.2022 за власним бажанням. Отримує на себе та на доньку допомогу переміщеним особам на проживання, всього у сумі 5 000 грн.

ІІІ. 12.09.2022 арбітражним керуючим керуючим реструктуризацією Лященко С.С. було надіслано кредиторам АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк» повідомлення про скликання зборів кредиторів на 22.09.2022 о 13:00 год. (т. 4 а.с. 129-134), на розгляд яких, серед іншого, було запропоновано винести питання 1) Розгляд проекту Плану реструктуризації боргів.

В якості необхідності проведення четвертих зборів кредиторів визначено подання Боржником документів щодо її платоспроможності та вдосконаленого Плану реструктуризації боргів.

З даного питання було запропоновано Схвалити План реструктуризації боргів ОСОБА_1 або відмовити у схваленні Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

При цьому проект Плану реструктуризації боргів від 09.09.2022 (т. 4 а.с. 126-128) надіслано кредиторам на розгляд засобами поштового зв`язку (т. 4 а.с. 135-137).

Згідно п. 1 Плану (далі - мовою оригіналу): «Обставинами, що спричинили неплатоспроможність боржника є наступне:

- військова агресія, через яку я була вимушена виїхати до Австрії;

- погіршення економічного стану країни, через що не можу влаштуватись а ні на підприємство, де працювала раніше, а ні на будь-яке інше підприємство;

- єдиний дохід - соціальна допомога, як внутрішньому переселенцю, в розмірі 5 000,00 грн в місяць, з яких 3 000,00 грн - є витратами на утримання та лікування малолітньої доньки;

- припинення шлюбних відносин з чоловіком та хвороба доньки.

Пунктом 2 Плану передбачено, що витрати на оплату судового збору відшкодуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, а саме:

АТ «Альфа-Банк» - 4 962,00 грн;

АТ «Укрсиббанк» - 4 962,00 грн.

2.1. Кредиторські вимоги, які задовольняються у першу чергу щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування відсутні.

2.2. Кредиторські вимоги, які задовольняються у другу чергу.

АТ «Укрсиббанк» у розмірі 47 122 грн. 00 коп. (21,12%)

АТ «Альфа-Банк» у розмірі 175 970 грн. 59 коп. (78,88%)

2.3. Загалом кредиторські вимоги другої черги задоволення - 223 092,59 грн.

2.3. Кредиторські вимоги, які задовольняються у третю чергу - відсутні.

Як визначено п. 2.4. Плану вимоги щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру відсутні.

Відповідно до п. 3 Плану майно, яке має бути включено до опису майна, та має бути реалізовано на погашення вимог кредиторів, в мене відсутнє.

4. Єдиний дохід - соціальна допомога в розмірі 5 000,00 грн в місяць без податку на доходи фізичної особи та військового збору 5 000,00 грн.

6. Сума, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 1 000,00 грн, щорічно 12 000,00 грн.

Щомісяця АТ «Укрсиббанк» (Кредитор-1) буде отримувати 211,20 грн, АТ «Альфа-Банк» (Кредитор-2) - 788,80 грн за наступним графіком (графік викладений Плані).

Згідно п. 7 Плану суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації - 163 092,59 грн, що становить 73,1% вимог другої черги.

- з суми вимог кредитора АТ «Укрсиббанк» - 47 122 грн буде прощена сума 34 446,18 грн;

- з суми вимог кредитора АТ «Альфа-Банк» - 175 970,69 грн буде прощена сума 153 499,14 грн.

8. З п`яти тисяч мого щомісячного доходу:

- 3 000,00 грн буде витрачатись на доньку віком шість років, що більше 2 744,00 грн, мінімуму для дітей від 6 до 18 років;

- 1 000,00 буде витрачатись на задоволення вимог кредиторів згідно планом реструктуризацією боргів;

- 1 000,00 грн щомісяця залишатиметься на задоволення моїх побутових потреб, що менше 2 600,00 грн, мінімуму для працездатних осіб, встановленого державою для працездатної особи, але іншого варіанта я запропонувати не можу.

9. Строк виконання Плану реструктуризації становить п`ять років, за п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 60 000,00 грн, з них Кредитор - АТ «Укрсиббанк» отримає суму 12 672,00 грн, Кредитор АТ «Альфа-Банк» - 47 328,00 грн.

22.09.2022 кредиторами було проведено збори (протокол б/н від 22.09.2022, т. 4 а.с. 103-108, 141-146), в яких, за результатом розгляду 1 питання вирішено відмовити у схваленні Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Результат голосування:

АТ «Укрсиббанк» - 47 голосів (21,12%) - проти, оскільки план реструктуризації не відповідає вимогам КУзПБ, а саме: не зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації. Окрім того, 29.07.2022 АТ «Укрсиббанк» отримало проект плану реструктуризації боргів, в якому зазначено, що сума доходів боржника складає 2 000,00 грн. 14.09.2022 АТ «Укрсиббанк» надано вдосконалений план реструктуризації боргів, в якому сума доходів складає 5 000,00 грн. На підтвердження надано довідку лівобережного УСЗН Дніпровської міської ради від 22.08.2022р. за вих. № 1430, відповідно до якої дохід за травень отримує в розмірі 5 000,00 грн. Даний факт вказує на те, що боржник при подані Плану реструктуризації від 29.07.2022 мала на меті приховати свої реальні доходи та подала фіктивний план реструктуризації.

АТ «Альфа-Банк» - 175 голосів (78,88%) - повідомлення про скликання зборів отримано 13.09.2022,згідно інформації з сайту ТОВ «Нова Пошта», але лист з прийнятими рішеннями не направило.

Кредитори прийняли рішення в письмовій формі.

Таким чином, судом встановлено, що вдосконалений проект Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 09.09.2022 не схвалений кредиторами, як такий, що не містить інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації, а також через зауваження щодо наміру боржника приховати свої реальні доходи та надання проекту фіктивного плану реструктуризації від 29.07.2022 (примітка суду правильною є дата складання - 26.07.2022, 29.07.2022 - дата отримання проекту).

Щодо заперечень АТ «Альфа-Банк», що план реструктуризації не відповідає вимогам КУзПБ, а саме: не зазначено інформацію про всі доходи боржника, в тому числі ті, які планує отримати протягом процедури реструктуризації, то таким вже надавалася оцінка при розгляді судом проекту плану реструктуризації боргів від 19.08.2022, а зі змісту вдосконаленого Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 09.09.2022 та пояснень боржника від 08.09.2022 та від 16.09.2022 вбачається, що нею відображено відомості про всі власні доходи.

Як вже було зазначено, доказів приховання доходів (потенційних доходів) боржником, матеріали справи не містять і кредиторами таких суду не подано. До того ж, вказані зауваження стосуються проекту Плану реструктуризації від 26.07.2022.

Отже, судом апеляційної інстанції було встановлено, що згідно запропонованого вдосконаленого плану реструктуризації, боржником було заплановано сплатити заборгованість перед кредиторами, протягом п`яти років з моменту затвердження плану реструктуризації, щомісяця рівними частинами на загальну суму 12 675,82 грн кредитору АТ «Укрсиббанк» та 22 471,55 грн - кредитору АТ «Альфа-Банк». Решту заборгованості в сумі 187 945,32 грн з урахуванням п. 6 ч. 2 ст. 124 Кодексу, запропоновано списати.

У проекті плану реструктуризації від 09.09.2022 вказані суми були визначені боржником виходячи з розміру реально отримуваних доходів, тобто план реструктуризації був складений відповідно до фактичних даних і при цьому у повній мірі відповідав вимогам Кодексу.

Поряд з цим, колегією суддів також враховується, що на зборах кредиторів 21.10.2022 (протокол б/н від 21.10.2022, т. 5 а.с. 9-14), зокрема, не було прийнято рішення про звернення до суду з клопотанням щодо подальшого руху справи. На думку кредиторів, наявні всі підстави для закриття провадження у справі.

Отже, судом встановлено, що план реструктуризації боргів боржника тричі подавався на розгляд кредиторів, проте на засіданнях 04.08.2022, 02.09.2022 та 22.09.2022 зборами кредиторів його було відхилено (прийнято рішення про відмову у його схваленні).

У зв`язку з чим, керуючий реструктуризацією Лященко С.С. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 10806/08-08/22 від 08.09.2022, вх. № 12214/08-08/22 від 05.10.2022), в яких послався на відповідні рішення зборів кредиторів, які прийняті на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу, тобто, кредитори вважають, що господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

08.08.2022 та 05.10.2022 керуючим реструктуризацією Лященко С.С. надано звіт "Про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника". Ним зроблено висновок, що за три роки, що передували даті відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, майно членів сім`ї боржника за кошти боржника, іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами не набувалось, угоди на шкоду інтересам кредиторів не вчинялись.

Згідно наданим керуючим реструктуризацією Лященко С.С. звітів "Про здійснення повноважень", додатків до них, ним отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру про право власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Витяг з ЄДР стосовно корпоративних прав боржника, Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Витяг з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до відомостей зазначених витягів у боржника відсутнє право власності на об`єкти нерухомості. Наявне право власності в чоловіка боржника на нерухоме майно отримане в результаті приватизації. Відсутнє право власності в матері боржника. Наявне право власності в батька на житловий будинок отримане на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2013. У боржника та членів його сім`ї відсутні корпоративні права в статутному капіталі юридичних осіб.

Керуючим реструктуризацією Лященко С.С. проаналізовано Єдиний державний реєстр судових рішень з метою повідомлення судів, що розглядають вимоги до боржника, про порушення провадження у справі, а також з метою отримання інформації про стягнення заборгованості в судовому порядку з дебіторів боржника, результат - відсутні інші судові справи, у яких розглядаються вимоги до боржника, відсутні інші судові справи у яких розглядається питання стягнення заборгованості з дебіторів.

За відомостями Державного реєстру цивільних повітряних суден України у боржника та членів його сім`ї відсутнє право на цивільні повітряні судна. Згідно відповіді Державної архітектурно-будівельної інспекції України, боржником не отримувались документи що, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництв об`єктів. Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області у боржника відсутнє право власності на сільськогосподарську техніку. Відповідно відомостей Територіального сервісного центру МВС № 1241 у боржника відсутнє право власності на транспортні засоби, відсутнє право власності в чоловіка боржника, відсутнє право власності в матері боржника. Разом з тим, наявне право власності в батька боржника, придбане 23.02.22 на автомобіль ВАЗ 21099, 2001 року випуску. Згідно даних ГУ ДФС в Запорізькій області у боржника відсутні рахунки, на яких обліковуються цінні папери. Отримана інформація про відсутність права власності на річкові та морські судна з Державного суднового реєстру, судновій книзі України в боржника та членів сім`ї боржника. Також, отримана інформація про відсутність права власності в боржника та членів його сім`ї на племінних тварин від ДП "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин". Згідно Реєстру будівельної діяльності боржник та члени його сім`ї не отримували документи на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. У боржника відсутнє право власності на об`єкти інтелектуальної власності з Державного реєстру селекційних досягнень у тваринництві, Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів та послуг, Державного реєстру патентів України на промислові зразки, Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні, Державного реєстру патентів України на корисні моделі, Державного реєстру патентів України на винаходи, Державного реєстру прав інтелектуальної власності на сорти рослин та видачу патентів України на сорти рослин, Державного реєстру України топографії інтегральних мікросхем. Згідно відповіді ГУ Держпраці у Запорізькій області у боржника та членів сім`ї відсутнє право власності на технологічні транспортні засоби. Також, отримана інформація про залишки грошових коштів на рахунку боржника.

Керуючим реструктуризацією Лященко С.С. у звітах зазначається, що ним встановлено відсутність майна, яке згідно ст. 131 Кодексу має бути включено до ліквідаційної маси.

Крім того, варто зауважити на тому, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Пунктом 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Водночас, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

Аналіз п. 11 ч. 3 ст. 116, п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: 1) боржник подає суду декларації; 2) керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту; 3) отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

При цьому нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи (правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.12.2021 у справі № 910/8306/20).

На підставі наданих доказів, у т.ч. пояснень боржника від 08.09.2022 та від 16.09.2022, судом установлено, що боржником допущено описку в Декларації про майновий стан боржника за 2020 рік, її дохід за 2020 рік склав - 130 000 грн. (помилково зазначено "1 300 000 грн.")… За даними банківських установ у боржника відсутні кошти на рахунках. За даними реєстрів, відомостей, наданих на запит керуючого реструктуризації у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, будь-які активи. Згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2022 № 203/3124/22 судом призначене підготовче засідання у справі про розірвання шлюбу за позовною заявою боржника до ОСОБА_4 .

Таким чином, усі зауваження кредиторів щодо неточностей у поданих боржником деклараціях жодним чином не свідчать про недостовірність відомостей.

Судом не встановлено та матеріали справи не містять доказів того, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

В свою чергу, скаржником не надано доказів, а арбітражним керуючим не виявлено, що боржник здійснював витрати, які б перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати на відповідний рік при поданні декларації на поїздки за кордон чи вчиняв дії щодо дарування боржником цінних речей менш ніж за 3 роки, що передували даті подання заяви про неплатоспроможність.

Також, відсутні відомості про те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи та відмову у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією Лященка С.С. про закриття провадження у справі (вх. № 10806/08-08/22 від 08.09.2022, вх. № 12214/08-08/22 від 05.10.2022).

Щодо доводів скаржника про те, що в отриманому 14.09.2022 року від арбітражного керуючого плані реструктуризації боргів в третій редакції було зазначено єдиний дохід боржника - соціальну допомогу в розмірі 5 000 грн. Водночас, згідно довідки Лівобережного УСЗП Дніпровської міської ради від 22.08.2022 за вих. № 1430 ОСОБА_1 отримує дохід в розмірі 5 000 грн з травня 2022 року, що вказує на те, що боржник при поданні плану реструктуризації від 29.07.2022 мала на меті приховати свої реальні доходи та подала фіктивний план реструктуризації, слід зазначити наступне.

Вказані дії не свідчать прямо про намір ОСОБА_1 подати кредиторам недостовірні відомості щодо отримуваної соціальної допомоги чи умисел приховати свої реальні доходи, радше вказане є проявом звичайної необачності боржника, яка була усунена нею у поданому втретє 14.09.2022 на схвалення кредиторів вдосконаленому плані реструктуризації боргів, в якому вже було зазначено єдиний дохід - соціальну допомогу в розмірі 5 000 грн.

При цьому апеляційний суд зауважує, що скаржником у порядку, передбаченому положеннями статей 73, 76-77 ГПК України, не надано доказів, а судами у цій справі не встановлено обставин умисного затягування процедур боржником, приховування майна та джерел доходів з метою уникнення погашення наявної заборгованості, здійснення інших дій, які б свідчили про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 у провадженні про неплатоспроможність.

Таким чином, оскільки станом на 17.11.2022 до суду не був поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, враховуючи докази перебування на утриманні боржника неповнолітньої доньки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що з врахуванням щомісячного доходу боржника складання плану з додержанням нормативної вимоги "розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні" не є можливим, відтак, згідно ч. 3 ст. 129 КУзПБ, враховуючи відсутність законних підстав для затвердження плану реструктуризації боргів боржника, закриття провадження у справі, наявні підстави для визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом та ввести процедуру погашення боргів.

При цьому з огляду на те, що кандидатура арбітражного керуючого Лященка С.С. відповідає встановленим Кодексом вимогам, погоджена в установленому порядку зборами кредиторів боржника (рішення, оформлене протоколом б/н від 21.10.2022), виконання ним функцій керуючого реструктуризацією, суд правомірно задовільнив заяву арбітражного керуючого Лященка С.С. на участь у справі та призначив його керуючим реалізацією.

Решта доводів апелянта, наведені як підстава скасування оскаржуваного рішення, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність і обґрунтованість ухваленого ним рішення у справі стосовно визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів боржника.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування постанови Господарського суду Запорізької області від 17.11.2022 у справі № 908/3839/21.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на постанову Господарського суду Запорізької області від 17.11.2022 у справі № 908/3839/21 залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 17.11.2022 у справі №908/3839/21 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укрсиббанк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 24.05.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.О. Вечірко

Суддя А.Є. Чередко