ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1575/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - Виробнича Група Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 43977041)

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 21А; ідентифікаційний код 43315529)

про стягнення 20 827 грн. 85 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - Виробнича Група Український папір" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.1549/23 від 29.03.2023) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення 516 097 грн. 73 коп., що складає 504 411 грн. 48 коп. - заборгованості за товар, поставлений за Договором від 11.10.2022 №106/22, 7 566 грн. 17 коп. - інфляційного збільшення боргу (інфляційні втрати) та 4 120 грн. 08 коп. - 3% річних.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору в розмірі 7 741 грн. 47 коп.; розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, постановлено відповідачу відповідно до частини 4 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, надати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у заяві (вх.№17380/23 від 10.04.2023) із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження просить здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та посилається на те, що Південне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є бюджетною установою, розрахункове обслуговування якої здійснюється через органи державної казначейської служби у відповідності до вимог Бюджетного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 відмовлено Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 21А; ідентифікаційний код 43315529) у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач у заяві (вх.№22252/23 від 08.05.2023) про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати) у розмірі 15 132 грн. 34 коп. та три відсотки річних у розмірі 5 695 грн. 51 коп., а також здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 7 878 грн. 59 коп., посилаючись на наступне: - відповідач після звернення позивача з позовом до суду, визнав суму боргу в розмірі 504 411 грн. 48 коп. та сплатив борг у повному обсязі 01.05.2023, що підтверджується платіжними інструкціями від 01.05.2023 №№b5b19caaf4, 748ee516db, 1f325596d9; - оскільки заборгованість була погашена відповідачем після подання позовної заяви, то в частині 3: річних та інфляційного збільшення (інфляційних втрат) позовні вимоги підлягають збільшенню по дату сплати боргу - 01.05.2023.

Відповідач у відзиві (вх.№22266/23 від 08.05.2023) на позовну заяву просить прийняти відзив на позовну заяву, врахувати наведені у відзиві аргументи під час розгляду справи та відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі, посилаючись на те, що: - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є бюджетною установою, діяльність якої фінансується із державного бюджету, а тому відсутність бюджетних коштів унеможливлює вчасне та повне виконання зобов`язання за Договором від 11.10.2022 №106/22; - нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання; - у розділі IV "Порядок здійснення оплати" Договору від 11.10.2022 зазначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом Про державний бюджет України, у відповідності до статті 23 Бюджетного кодексу України; - режим воєнного стану значно ускладнив роботу Управління, що стосується також і видатків, і, як наслідок, унеможливив своєчасне виконання зобов`язань у встановлений термін; - військову агресію Російської Федерації можна розглядати як обставини непереборної сили; - розділ VIII Договору містить положення про обставини непереборної сили. Існування форс-мажорних обставин звільняє сторону Договору від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а не від обов`язку виконати таке зобов`язання після припинення таких обставин; - вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Щодо строку подачі відзиву відповідач посилається на статтю 119 Господарського процесуального кодексу щодо поновлення судом за заявою учасника пропущеного процесуального строку та зазначає, що: - ухвала суду від 03.04.2023 була отримана відповідачем 11.04.2023; - прохання врахувати завантаженість працівників Відділу, зокрема, у провадженні Відділу перебуває 196 справ, на даний час у відділі 3 співробітники перебувають у відпустках та на лікарняному.

Також відповідач у клопотанні (вх.№22988/23 від 11.05.2023) про долучення доказів до матеріалів справи просить долучити докази сплати відповідачем суми заборгованості за Договором від 11.10.2022 №106/22 у розмірі 504 411 грн. 48 коп. до матеріалів справи та врахувати вказану обставину при розгляді справи.

Позивач у відповіді (вх.№23506/23 від 15.05.2023) на відзив просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати) у розмірі 15 132 грн. 34 коп. та 3% річних у розмірі 5 695 грн. 51 коп. та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 7 878 грн. 59 коп., оскільки: - посилання відповідача на відсутність (затримку) фінансування не звільняє останнього від сплати заборгованості за Договором; - оскільки відповідачем жодним чином не доведена неможливість виконати зобов`язання за Договором, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 задоволено клопотання відповідача щодо поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово - Виробнича Група Український папір", як постачальником, та відповідачем - Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса), як покупцем, було укладено Договір від 11.10.2022 №106/22 (надалі - Договір) (а.с.14-20).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар: Офісне устаткування та приладдя різне, код за ДК 021-2015 - 30190000-7 (Канцелярські товари), а саме ДК 021-2015 - 30197630-1 (Папір для друку А-4), а покупець - прийняти і оплатити на умовах даного Договору такий товар.

Найменування виду товару, що постачається постачальником за умовами цього Договору, одиниці його виміру, вартість, визначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною останнього (пункт 1.2. Договору).

Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, і шляхом внесення змін до договору (пункт 1.3. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна цього Договору становить: 704 376,00 грн (сімсот чотири тисячі триста сімдесят шість гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 117 396,00 грн.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого товару на підставі рахунку та підписаних накладних протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару, з урахуванням вимог Постанови КМУ №590 від 09.06.2021 "Про затвердження порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану" (із змінами).

Згідно з пунктом 4.2. Договору відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету замовник може здійснювати лише у разі наявності відповідного бюджетного призначення.

Строк поставки товару: з моменту підписання Договору до 23.12.2022 (пункт 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1).

Відповідно до пункту 5.3. Договору поставка товару здійснюється партіями протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту направлення на електронну пошту постачальника: відповідної заявки покупця (з обов`язковим подальшим направленням листа в паперовому вигляді); строк поставки, обраховується з моменту направлення заявки покупцем продавцю електронною поштою.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що покупець зобов`язаний: - приймати в установленому порядку поставлений постачальником товар; - своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до пункту 10.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1 (а.с.20) цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2022 року, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань.

Також сторонами було підписано Специфікацію товару (Додаток №1 до Договору від 11.10.2022 №106/22), відповідно до якої найменування товару: Папір для друку, А4, 80 г/м2, клас С, 500 арк., білий, StoraEnso Multilaser в кількості 3 600 на загальну суму 704 376 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.18) та Характеристики товару (Додаток №2 до Договору від 11.10.2022 №106/22) (а.с.19).

На виконання умов Договору (пункту 5.3.) відповідачем надано заявки на постачання товару на загальну суму 704 376 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, а саме:

- від 25.10.2022 №15082/14.3-05 на суму 199 964 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.21);

- від 18.11.2022 №16850/14.3-05 на суму 504 411 грн. 48 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.28).

Позивачем виставлено рахунок-фактуру від 25.10.2022 №КК-00003012 на загальну суму 704 376 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.22).

В подальшому позивачем на виконання умов Договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 704 376 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, що підтверджується копіями видаткових накладних, а саме:

- від 02.11.2022 №КК-02204025 на суму 199 964 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.23);

- від 02.12.2022 №КК-02204501 на суму 250 053 грн. 48 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.30);

- від 02.12.2022 №КК-02204502 на суму 254 358 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.33).

Також в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних на загальну суму 704 376 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, а саме:

- від 02.11.2022 №КК-02204025 на суму 199 964 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.24-25);

- від 05.12.2022 №КК-02204501 на суму 250 053 грн. 48 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.31-32);

- від 05.12.2022 №КК-02204502 на суму 254 358 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.34-35)

Як вбачається, відповідачем частково здійснено сплату за поставлений товар на загальну суму 199 964 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ, що підтверджується копією платіжного доручення від 23.11.2022 №5576 (а.с.36).

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією від 08.02.2023 №37/юр/23 про сплату заборгованості за договором, у які просить протягом 7 днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість за Договором у загальному розмірі 504 411 грн. 48 коп. з урахуванням ПДВ та попереджає про звернення до суду з позовом про стягнення боргу. Вказана претензія отримана відповідачем 13.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.38-42).

Після звернення позивача з позовом до суду відповідачем в повному обсязі здійснено сплату за поставлений товар на загальну суму 504 411 грн. 48 коп., що підтверджується копіями платіжних інструкцій, а саме:

- від 01.05.2023 №b5b19caaf4 на суму 97 830 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 01.05.2023 №748ee516db на суму 152 223 грн. 48 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.112);

- від 01.05.2023 №1f325596d9 на суму 254 358 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.113).

Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання з поставці товару за Договором, проте сплата відповідачем до звернення позивача з позовом до суду не проведена, у зв`язку з чим, позивачем нараховано 3% річних та інфляційні нарахування за прострочення сплати; відповідачем сума боргу визнана та сплачена після звернення позивача з позовом до суду, проте відповідач заперечує щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, що і стало причиною спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з умов Договору, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав:

- за видатковою накладною від 02.11.2022 №КК-02204025 - 16.11.2022;

- за видатковою накладною від 02.12.2022 №КК-02204501 - 16.12.2022;

- за видатковою накладною від 02.12.2022 №КК-02204502 - 16.12.2022.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо; дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні; господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені; у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Отже, судом встановлено, що надані первинні документи, що складені між позивачем та відповідачем, в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є такими, що підтверджують здійснення господарських операцій по постачанню позивачем відповідачу товару.

Як вбачається, відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості перед позивачем за Договором в сумі 504 411 грн. 48 коп. та 01.05.2023 вказана заборгованість сплачена відповідачем в повному обсязі; позивачем надано суду докази погашення вказаної заборгованості.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 15 132 грн. 34 коп. за загальний період з січня 2023 по березень 2023 включно, а також нараховано 3% річних у зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар у розмірі 5 695 грн. 51 коп. за загальний період з 17.11.2022 по 30.04.2023.

Суд погоджується з сумами нарахування позивачем інфляційних та річних, які мають бути стягнені з відповідача.

Щодо заперечень відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Стосовно посилань відповідача на те, що він є бюджетною установою, а тому відсутність бюджетних коштів унеможливлює вчасне та повне виконання зобов`язань за договором суд вважає за необхідне зазначити таке.

На підставі укладеного договору між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб, в тому числі бюджетного фінансування.

Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання його зобов`язань за договором перед позивачем.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 та від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Враховуючи викладене, відсутність фінансування (бюджетних коштів) не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Щодо посилань відповідача на дію форс-мажорних обставин, суд зазначає наступне.

Сторони, укладаючи Договір, погодили всі його істотні умови, в тому числі ціну, строки оплати товару. Необхідно врахувати, що відповідач, приймаючи поставлений позивачем товар, усвідомлював необхідність його оплати у передбачені договором строки, з огляду на що повинен був розумно оцінити цю обставину з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору поставки від 11.10.2022 №106/22, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, з огляду на те, що Договір було укладено вже після введення в Україні воєнного стану.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається позивач зменшив суму позовних вимог на суму сплаченої позивачем заборгованості у розмірі 504 411 грн. 48 коп., у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 7 566 грн. 17 коп. підлягає поверненню позивачу за його клопотанням з бюджету.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 312 грн. 42 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - Виробнича Група Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 43977041) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 21А; ідентифікаційний код 43315529) про стягнення 20 827 грн. 85 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 21А; ідентифікаційний код 43315529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - Виробнича Група Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 43977041) 5 695 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн. 51 коп. - 3% річних, 15 132 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять дві) грн. 34 коп. - інфляційних нарахувань та 312 (триста дванадцять) грн. 42 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

18.05.2023