ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" травня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/94/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі"

про розірвання договору.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Шестернін В.Д. (поза межами приміщення суду);

Від відповідача: Сокол О.Ю. (поза межами приміщення суду).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

23 січня 2023 року Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" (далі - відповідач) про розірвання договору.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що укладений між Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" договір поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року виконувався позивачем належним чином, однак відповідач у свою чергу взяті на себе договірні зобов`язання виконав з порушенням, а саме істотно порушив умови вище вказаного договору поставки. Окрім того, позивач зазначає, що вказані істотні порушення відповідачем умов договору поставки, завдали останньому збитки.

Зважаючи на вказані обставини, відповідно до ст. 651 ЦК України позивач просить суд розірвати укладений між Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" договір поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року.

В судовому засіданні 08 травня 2023 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву та пояснення до заяви про зміну підстави позову, в яких останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 4.1 договору поставки постачальник зобов`язується здійснити поставку партії товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. При поставці товару застосовуються правила "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року). Кожна партія товару повинна бути поставлена у строк, що визначений у специфікації на таку партію.

22 вересня 2022 року сторони підписали специфікацію № 1 до договору поставки, відповідно до якої погоджено поставку товару на загальну суму 3 360 150,00 грн. з ПДВ, поставка товару здійснюється в строк до 22 жовтня 2022 року на умовах FCA, франко - перевізник, адреса: 45665, Волинська обл., Луцький р-н., с. Баківці, вул. Перемоги, 8; умови оплати до 30 вересня 2022 року.

На виконання умов специфікації № 1 до договору поставки, відповідачем здійснено оплату товару на загальну суму 2 941 993 грн. 50 коп.

У подальшому відповідач звернувся до позивача з листом від 03 жовтня 2022 року про надання інформації про дату поставки товару (готовність відвантаження). Однак, відповіді на вказаний лист відповідачем не отримано. Зважаючи на вказані обставини, відповідач повторно звертався до позивача з листами про надання інформації (від 16 грудня 2022 року та 29 грудня 2022 року) однак відповіді не отримав.

06 січня 2023 року відповідачем направлено на адресу позивача претензію: про сплату 5 922 716 грн. 54 коп., з яких: 2 941 993 грн. 50 коп. - сума попередньої оплати за товар, 2 206 495 грн. 13 коп. - розмір пені, погоджений договором поставки, 735 498 грн. 38 коп. - розмір штрафу, погоджений договором поставки, 20 593 грн. 95 коп. - інфляційні втрати, 18 135 грн. 58 коп. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами; про розірвання договору поставки на підставі п. 6.4 договору поставки.

Однак, претензія відповідача залишилась без задоволення.

Відповідач також звертає увагу суду на протокол розбіжностей до договору поставки, та зазначає, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими. передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

На думку відповідача, в даному випадку сторонами не досягнуто згоди щодо всіх умов, які зазначені у протоколі розбіжностей. Не існує документа, який містить узгодження розбіжностей. А відтак сторони мають керуватися виключно умовами погодженого та підписаного договору поставки.

Зважаючи на вище викладені обставини, відповідач вважає, що договір поставки є розірваний в односторонньому порядку відповідно до п. 6.4. договору, оскільки позивачем порушено строк поставки товару.

Отже, на переконання відповідача провадження у даній справи слід закрити відповідно до ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

В судове засідання 08 травня 2023 року представник відповідача просив суд закрити провадження у справі.

Заяви та клопотання у справі.

01 лютого 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача у порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує у повному обсязі.

22 лютого 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому останній спростовує доводи відповідача викладені у відзиві на позов та просить суд позовні вимоги задоволти у повному обсязі.

02 березня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09 березня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надішли пояснення.

10 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

17 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів.

24 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/94/23 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" про розірвання договору, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13 лютого 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року відкладено розгляд справи на 06 березня 2023 року.

В судовому засіданні 06 березня 2023 року оголошено перерву до 13 березня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 березня 2023 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/94/23 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" про розірвання договору та призначено розгляд справи № 918/94/23 до судового розгляду по суті на 27 березня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 березня 2023 року відкладено розгляд справи 918/94/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 10 квітня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року відкладено розгляд справи 918/94/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 24 квітня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року відкладено розгляд справи 918/94/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 08 травня 2023 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, висновок суду та джерела права й акти їх застосування.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Між Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" (далі - покупець) укладено договір поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених ним договором, передані (поставити) у власність покупцеві зернові та олійні культуру, визначені цим договором та специфікаціями до нього, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у строки і на умовах, що передбачені ним договором та специфікаціями до нього (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору товар поставляється окремими партіями. Найменування та інші характеристики товару визначаються для кожної партії окремо у відповідній специфікації та таку партію товару.

Умовами п. 3.1 договору встановлені умови оплати затовар: покупець оплачує товар за ціною, визначеною специфікацією на кожну партію окремо. Оплата партії товару проводиться в українських гривнях, шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника, що вказаний в цьому договорі або на розрахунковий рахунок вказаний у рахунку на оплату товару, протягом десяти банківських днів з дня завершення поставки відповідної партії товару. У специфікаціях сторони можуть погодити інший порядок розрахунків.

Згідно до п. 4.1 договору постачальник зобов`язується здійснити поставку партії товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. При поставці товару застосовуються правила "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року). Кожна партія товару повинна бути поставлена у строк, що визначений у специфікації на таку партію.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть цивільно-правову (майнову) відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата стороною штрафних санкцій та/або збитків за цим договором не звільняє від обов`язку виконання договору у натурі.

У випадку порушення постачальником строків поставки товару (її частини), постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені у розмірі 1% один відсоток від ціни партії непоставленого товару (її частини) за кожен день прострочення (п. 6.2. договору).

У випадку порушення постачальником строків поставки товару (її частини) більше ніж на десять календарних днів, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 25 % (двадцяти п`яти) відсотків від ціни непоставленої партії товару (її частини). У такому випадку покупець також наділяється правом розірвати договір в односторонньому порядку та вимагати повернення попередньої оплати за товар.

На виконання умов договору 22 вересня 2022 року між сторонами договору підписано специфікацію № 1 до договору поставки, відповідно до якої погоджено поставку товару на загальну суму 3 360 150 грн. 00 коп. з ПДВ, поставка товару здійснюється в строк до 22 жовтня 2022 року на умовах FCA, франко - перевізник, адреса: 45665, Волинська обл., Луцький р-н., с. Баківці, вул. Перемоги, 8; умови оплати до 30 вересня 2022 року.

Окрім того, позивач посилається на протокол розбіжностей до договору поставки де визначено, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 86% вартості товару протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання даного договору. Інші 14% вартості товару покупець сплачує на наступний день з дня реєстрації постачальником в єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" на виконання умов договору платіжними дорученнями перерахувало: 29 вересня 2022 року - 847 500 грн. 00 коп. та 29 вересня 2022 року зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних; 30 вересня 2022 року - 2 094 495 грн. 50 коп. та 30 вересня 2022 року зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що кошти в розмірі 418 156 грн. 50 коп., які покупець мав сплатити на наступний день з дня реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і не сплачені постачальнику. Таким чином відповідач недоплатив 418 156 грн. 50 коп.

Крім того позивач посилається на п. 1.2. договору та п. 3 специфікації № 1 від 22 вересня 2022 року де поставка товару здійснюється в строк до 22 жовтня 2022 року на умовах FCA, франко - перевізник, адреса: 45665, Волинська обл., Луцький р-н., с. Баківці, вул. Перемоги, 8; умови оплати до 30 вересня 2022 року. Однак вказані умови договору та специфікації відповідачем не виконано, товар за вказаною адресою залишився не отриманим.

Отже, на думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" порушило договірні умови, а саме неналежним чином виконало взяте на себе зобов`язання по оплаті за поставлений товар, а також не отримало до 22 жовтня 2022 року товар визначений у специфікації № 1 до договору.

Позивач зазначає, що подальше зберігання на складі останнього є неможливим, оскільки не вистачає місця для зберігання інших товарів, що у свою чергу призводить до додаткових витрат позивача, що полягає у оренді елеваторів у інших товариств.

Зважаючи на вказані вище обставини, на переконання позивача умови договору поставки істотно порушені відповідачем, що є підставою для розірвання договору поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в даній справі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ГК України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" виконало договір в частині оплати товару частково на суму 2 941 993 грн. 50 коп. відповідно до податкових накладних.

Вказані податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 30 вересня 2022 року.

Отже, відповідно до умов визначених у специфікації № 1 до договору повна оплата за договором мала відбутися до 30 вересня 2022 року.

Посилання позивача на протокол розбіжностей до договору та те, що відповідач мав сплатити позивачу решту коштів за товар до 01 жовтня 2022 рок суд відхиляє, оскільки відповідно до змісту протоколу розбіжностей до договору поставки вбачається, що вказані умови оплати покупцем (відповідачем) не погоджено.

Зважаючи на вказані обставини, судом встановлено, що відповідач взяте на себе зобов`язання по оплаті за товар виконав неналежним чином, підтвердження повної оплати договору в сумі 418 156 грн. 50 коп. в матеріалах справи відсутнє.

Суд зазначає, що положення ст. 651 ЦК України встановлюють, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона і значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, і вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношений майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе і заінтересована сторона.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, за змістом наведених законодавчих положень зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин. |

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Постанова Верховного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 910/17577/21 говорить про наступне: істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна/розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 ЦК, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору (близькі за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 910/17469/18, від 19 листопада 2019 року у справі № 910/9859/18, від 25 лютого 2020 року у справі № 922/2279/19, від 19 липня 2022 року у справі № 910/14155/21).

Окрім того, у постанові від 15 лютого 2021 року № 910/2861/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне - іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

З таких же висновків щодо застосування приписів частини другої статті 651 ЦК України виходив Верховний Суд у постановах від 04 травня 2018 року у справі № 906/654/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 335/336/389/17 (провадження № 61-6391 св 18), у яких вирішувались спори щодо розірвання договорів іпотеки з наведеній у цій нормі підстави.

Такі ж висновки, які мають загальний характер щодо тлумачення застосування приписів частини другої статті 651 ЦК України містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19), постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, від 14 жовтня 2014 року у справі № 3-143гс14, у яких, крім наведеного, зазначено, що у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання.

Таким чином, звертаючись із позовними вимогами щодо розірвання договору на позивача покладається обов`язок зазначити істотні порушення умов спірного договору та шкоду, яка завдана йому відповідачем.

Виходячи з вищенаведених висновків Верховного суду і судової практики суттєвими обставинами, що підлягають встановленню судом і доведенню позивачем в частині застосування положень ст. 651 ЦК України (розірвання договору) є: доведення факту істотного порушення умов договору відповідачем; завдання істотним порушенням шкоди позивачу; позбавлення значною мірою позивача того, на що він розраховував при укладенні договору; розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє позивачеві отримати очікуване при укладенні договору (водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору); установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він міг отримати.

Суд зазначає, що позивачем в свою чергу не доведені наведені вище обставини, що дозволяють розірвати договір на підставі ст. 651 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав шкоду, збитки, натомість позивач отримав грошові кошти в розмірі 2 941 993 грн. 50 коп., якими користується з вересня 2022 року.

В даному випадку істотним порушенням договору відповідача могло бути не перерахування грошових коштів, обумовлених договором за умови поставки товару позивачем.

Суд зазначає, що позивачем не наведено існування всіх чотирьох умов, визначених у ст. 652 ЦК України.

Матеріалами справи не стверджено наявність шкоди заподіяної істотним порушенням договору, оскільки позивачем не надано до суду будь-які належні докази в розумінні ГПК України що б свідчили про вказані обставини.

Позивач не довів матеріалами справи яким чином неповна оплата за договором постави позбавила останнього того, що він очікував при укладені договору, яким чином вказаними діями відповідача завдано шкоду.

Також, матеріалами справи не стверджено аргумент позивача про те, не належне виконання відповідачем умов договору призводить до додаткових витрат позивача по зберіганню не отриманого товару.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що позивачем укладено договори оренди елеваторів та понесення додаткових витрат.

Як зазначено вище позивачем не виконані власні зобов`язання по договору поставки, що нівелює можливість розірвання договору за рішенням суду.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо правової позиції відповідача суд зазначає наступне.

Суд оцінює критично аргументи відповідача про обов`язок позивача встановлювати дату та час відвантаження товару, зважаючи на наступне.

У абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч., 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом пункту 1 частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Договором поставки (специфікацією № 1 від 22 вересня 2022 року) погоджено саме поставку товару в строк до 22 жовтня 2022 року.

Відповідач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем надіслано позивачу повідомлення (від 03 жовтня 2022 року, від 16 грудня 2022 року та 29 грудня 2022 року) про готовність прийняття товару і необхідність погодження дати відвантаження товару.

Суд зазначає, що умовами специфікації № 1 сторонами передбачено використання правил поставки "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Відповідно до правил "Інкотермс" встановлено наступне: А.7. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, вказаній покупцем або обраному продавцем у відповідно до статті А.3.а), у названому місці у встановлену дату або у обумовлений термін. Постачання вважається виконаним: Покупець зобов`язаний прийняти постачання товару, коли воно здійснено відповідно до статті А.4.а) якщо назване місце поставки знаходиться в приміщенні продавця: коли товар завантажено в транспортний засіб перевізника, зазначеного покупцем або іншою особою, діючою від його імені; В.7. Покупець зобов`язаний сповістити продавцю належним чином про назву перевізника або іншої особи, визначеної у етапі А.4., і, де необхідно, вказати спосіб транспортування, а також дату чи термін постачання йому товару і, у разі необхідності, пункт у місці, де товар повинен бути переданий перевізнику або іншій особі; А.7. Продавець зобов`язаний сповістити покупця належним чином про постачання товару в відповідно до статті А.4. У разі якщо перевізник не може прийняти товар у узгоджений термін відповідно до стані А.4. продавець зобов`язаний відповідно сповістити про це покупця.

Отже, відповідно до вказаних вище правил, покупець зобов`язаний сповістити продавцю належним чином про назву перевізника або іншої особи, визначеної у стані А.4., і, де необхідно, вказати спосіб транспортування, а також дату чи термін постачання йому товару, і, у разі необхідності, пункт у місці, де товар повинен бути переданий перевізнику або іншій особі.

Вказаний обов`язок відповідачем виконано, у вказаних листах останнім вказано перевізника та яким чином буде відбуватись отримання товару.

Однак, в свою чергу позивач у відповідності до п. А.7 повинен сповістити покупця належним чином про постачання товару в відповідно до статті А.4. У разі якщо перевізник не може прийняти товар у узгоджений термін відповідно до статті А.4, продавець зобов`язаний відповідно сповістити про не покупця.

Відтак у випадку, не прийняття товару перевізником в узгоджені терміни, позивач повинен сповістити про це відповідача.

Отже, суд зазначає, що вказані умови правил "Інкотермс" у редакції 2010 року позивачем дотримано, оскільки відповідно до специфікації № 1 до договору чітко визначено строк поставки товару та місце його знаходження за умовами "франко-складу".

Суд, зазначає, що специфікацією № 1 до договору не встановлено обов`язку позивача по наданню інформації про щодо дати, часу та готовності відвантаження товару, оскільки вказані твердження не відповідають визначеним правилам "Інкотермс 2010".

Відповідно до вказаних вище правил вбачається обов`язок позивача надати визначену у договорі кількість товару в обумовлений час і місці.

Окрім того, слід зазначити, що надання відповіді та будь-якої інформації на листи повідомлення відповідача від 03 жовтня 2022 року, від 16 грудня 2022 року та 29 грудня 2022 року про готовність прийняття товару і необхідність погодження дати відвантаження товару є правом позивача а не обов`язком.

Також, суд критично оцінює посилання відповідача щодо розірвання договору поставки в односторонньому порядку, що у свою чергу свідчить про відсутність предмету спору у даній справи.

Отже, відповідач вважає, що договір поставки є розірваним внаслідок вчинення ним правочину односторонньої відмови від нього на підставі п. 6.4 договору поставки відповідно до надісланої претензії від 06 січня 2023 року, що на думку останнього свідчить про те, що предмет спору є відсутнім.

Пунктом 6.4 договору визначено, що покупець наділяється правом розірвати договір в односторонньому порядку у випадку порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на десять календарних днів.

Отже, можливість розірвання договору поставки пов`язується саме з простроченням продавця.

Суд зазначає, що відповідно до правил "Інкотермс 2010" встановлено, що момент поставки (відвантаження/передачі) товару за "франко-складом" є момент отримання його покупцем.

Як встановлено судом вище, позивачем та відповідачем не домовлено про точну дату та час відвантаження товару по договору - останній є не отриманим.

Однак, матеріали справи не містять наданих відповідачем доказів того, що 22 жовтня 2022 року (кінцева дата отримання товару) на складах (елеваторах) позивача не було зазначеного у специфікації № 1 товару.

Зважаючи на правила "Інкотермс 2010" позивач не порушив строків поставки товару.

У даному випадку відповідно до правил "Інкотермс 2010" не поставка товару за "франко-складом" є відсутність останнього у погоджений строк відвантаження.

Саме по собі надіслання відповідачем претензії від 06 січня 2023 року не є визначальним.

Отже, договір поставки не є розірваним, а предмет спору є наявним і підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Отже, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відзив на позовну заяву, суд відхиляє частково. Всім іншим аргументам відповідача надано оцінку вище.

Щодо інших аргументів позивача та відповідача, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Суд зазначає, що позивачем не доведено порушеного права, що у свою чергу обумовлено настання передбачених законом правових наслідків у вигляді розірвання договору.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп., згідно статті 129 ГПК України, залишається за позивачем.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" про розірвання договору - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.