ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.05.2023р. Справа №905/202/22

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу», м.Маріуполь, Донецька область в особі Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Слов`янськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж», м.Маріуполь, Донецька область

про витребування майна

без виклику учасників справи,

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство «Компанія Вода Донбасу», м.Маріуполь, Донецька область в особі Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Слов`янськ, Донецька область, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж», м.Маріуполь, Донецька область про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе за договором відповідального зберігання №2 від 29.01.2015 зобов`язань з повернення на вимогу позивача майна, яке було передано ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж» (зберігачу) за договором відповідального зберігання №2 від 29.01.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/202/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 07.03.2022 (з урахуванням поштового пробігу) для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського кодексу України (далі-ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з п. 10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Так, відповідно до Єдиного державного реєстру станом на час порушення провадження у справі та на час винесення рішення по справі ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж» (код ЄДРПОУ 34591388) значиться за наступною адресою: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Леніна (Миру), 24/72.

Ухвала господарського суду Донецької області від 14.02.2022 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу 15.02.2022 рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж», вказану у Єдиному державному реєстрі та у позові.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Згідно наказу Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» з 18.04.2022 запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, у зв`язку з існуванням реальної загрози життю, здоров`ю та безпеці суддів, працівників суду та учасників справи в умовах воєнної агресії проти України, винесення рішення у визначений ГПК України термін не відбулось.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався, востаннє відповідно до Указу Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).

Отже, на теперішній час в Україні діє воєнний стан та, відповідно, продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області.

З огляду на тривалість воєнного стану, з метою з`ясування актуальної позиції сторін щодо позовних вимог та щодо подальшого розгляду справи в умовах воєнного стану, суд ухвалою від 19.04.2023 зобов`язав сторін висловити актуальну позицію щодо позовних вимог та щодо подальшого розгляду справи в умовах воєнного стану у строк 20 днів з дати отримання даної ухвали.

27.04.2023 на електронну адресу суду від позивача у виконання вимог ухвали суду від 19.04.2023 надійшла заява №5.05/468 від 27.04.2023, у якій позивач повідомив про актуальність станом на теперішній час його позовних вимог, підтримує їх, не заперечив проти подальшого розгляду справи в умовах воєнного стану. Щодо отримання позовної заяви з додатками відповідачем повідомлено суд, що позовна заява з додатками була надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку 18.01.2022 року та до теперішнього часу назад позивачу (відправнику) не поверталася.

Відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що останнім відомим місцезнаходженням відповідача є місто Маріуполь, яке відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, ухвала суду від 19.04.2023 не могла бути направлена на адресу відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі, оскільки відділення поштового зв`язку у м.Маріуполь тимчасово не функціонують.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

У матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі відсутня інформація щодо наявності у ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж» електронної адреси та засобів телефонного зв`язку.

Водночас, згідно інформації, що міститься на веб-сайті інформаційного агентства «ЛІГА:ЗАКОН», у розділі Аналіз контрагентів, у підрозділі досьє містяться відомості щодо номерів телефонного зв`язку з ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж», а саме: 062-2073171, 062-3284357.

Судом вчинялися дії з метою встановлення телефонного зв`язку з відповідачем за вказаними номерами телефону задля інформування про розгляд справи та зміст ухвали від 19.04.2023 шляхом направлення 28.04.2023 телефонограми, однак зв`язок не був встановлений.

Крім того, згідно з ч.1 ст.11 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення (ухвалу).

У зв`язку з тим, що відповідач не має офіційних електронних адрес, господарським судом відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було повідомлено ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж» про ухвалу суду від 14.02.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та ухвалу від 19.04.2023 шляхом розміщення 25.04.2023 та 28.04.2023 оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень) та виходячи з наведених приписів законодавства відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/202/21.

Також суд наголошує, що за змістом ст.ст.2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвали Господарського суду Донецької області у даній справі розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України до судових рішень.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Донецької області у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Станом на 18.05.2023 від відповідача заяви, клопотання, відзив на позовну заяву не надходили, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану. Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

З наведених приписів Закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

За таких обставин, з огляду на необхідність розгляду позову впродовж розумних строків, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, забезпечення з боку суду можливості учасникам справи реалізувати свої процесуальні права, суд дійшов висновку про можливість винесення рішення по справі.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02.09.2010, Смірнова проти України від 08.11.2005, Матіка проти Румунії від 02.11.2006, Літоселітіс проти Греції від 05.02.2004 та інші).

Згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи проведенням активних бойових дій на території Харківської області, особливий режим роботи господарського суду Донецької області, розташованого у м. Харкові, враховуючи перебування судді у відпустці у 2022 році протягом п`яти місяців, рішення винесено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

29.01.2015 між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (далі - позивач, поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж» ( далі відповідач, зберігач), був укладений договір відповідального зберігання №2 (далі договір).

Відповідно до п.1.1. договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору трубу стальну/чугунну діаметром 100-350 міліметрів довжиною 3835 метрів. Місцезнаходження якої м.Слов`янськ.

У п.1.2. договору сторони домовились, що місце зберігання знаходиться в м.Краматорськ.

Цей договір згідно з його умовами, а саме п.1.3, є безоплатний.

Згідно Розділу 2 договору зберігач зобов`язаний: вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання; зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна поклажодавця; нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві у відповідності із цим договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві; відповідно до п. 2.1.4 повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

За умовами п. 3.1.2. поклажодавець зобов`язаний забрати у зберігача майно до закінчення строку цього договору.

Відповідно до п.3.2 договору поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини).

У випадку порушення зобов`язань що виникають з цього договору сторона несе відповідальність визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством (п.4.1. договору).

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 4.1.1 договору).

Згідно приписів Розділу 6 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1 цього договору та закінчується 31.12.2015. Якщо інше не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бут внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цього договору або чинному в Україні законодавстві. Цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Вказаний договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Сторонами були підписані та скріплені печатками наступні Додаткові угоди до договору:

- Додаткова угода від 11.12.2015, якою продовжено термін дії договору до 31.12.2016;

- Додаткова угода від 30.12.2016, якою продовжено термін дії договору до 31.12.2017;

- Додаткова угода від 04.12.2017, якою продовжено термін дії договору до 31.12.2018;

- Додаткова угода від 27.12.2018, якою продовжено термін дії договору до 31.19.2019;

- Додаткова угода від 27.12.2019, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2020;

- Додаткова угода від 28.12.2020, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2021.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору позивач в собі Слов`янського регіонального виробничого управління-відокремленого підрозділу КП «Компанія «Вода Донбасу» у лютому 2015 було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж» на відповідальне зберігання наступне демонтоване майно: довжиною 250 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-350мм; довжиною 321 метр погонний труби сталевої діаметром Д-300мм.; 800 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-250мм.; 1000 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-200мм; 100 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-150мм.; 100 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-100мм.; 100 метрів погонних труби чавунної діаметром Д-200мм.

У підтвердження передання вказаного майна відповідачу суду надані копії актів приймання-передачі на відповідальне зберігання від 26.02.2015, які затверджені директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж» Поповим М.С. та в.о. директора Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Клочко А.М., скріплені печатками підприємств.

Матеріалами справи підтверджується, що посилаючись на п.3.2, 2.1.4 договору відповідального зберігання №2 від 29.01.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою №5.05/1854 від 14.12.2021 у семиденний термін повернути поклажедавцю майно, яке було передано на відповідальне зберігання відповідно до актів приймання-передачі від 26.02.2015.

За змістом вимоги, вона адресована керівнику ТОВ «ФПГ Юзбудмонтаж», місцезнаходження адресату - 87515, Донецька область, м.Маріуполь, пр-кт Миру, 24/72; 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Харлампіївська, 13. У підтвердження направлення даного листа відповідачу, суду надані фіскальні чеки АТ "Укрпошта" від 14.12.2021.

За змістом позову позивач стверджує, що відповідач отримав зазначену вимогу 04.01.2022, однак на час подання позовної заяви майно у порушення умов договору та приписів чинного законодавства України поклажодавцю не повернуто, відповідь на вимогу від відповідача не надходила, що зумовило позивача звернутися до суду із розглядуваним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.73 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір №2 від 29.01.2015 є підставою для виникнення у сторін обумовлених ним прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписом ч.3 ст.937 ЦК України, прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає подані позивачем акти приймання-передачі на відповідальне зберігання від 26.02.2015 належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження факту передачі позивачем та в свою чергу прийняттям відповідачем майна на відповідальне зберігання за договором №2 від 29.01.2015.

Так, позивач, уклавши договір №2 від 29.01.2015 і передавши відповідачу на зберігання спірне майно - трубу стальну/чавунну діаметром 100-350 міліметрів довжиною 3835 метрів, розраховував на його повернення поклажодавцеві у схоронності в порядку і на умовах, визначених договором.

За приписами ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно зі ст. 948 ЦК України, поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Разом з цим, приписами ст. 949 ЦК України визначено обов`язок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до ст. 953 ЦК України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

З аналізу норм ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язання, як правовідносини сторін, є підставою для існування відповідних прав та обов`язків його учасників.

Згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, сторони у п.2.1.4 договору погодили, що зберігач (відповідач) зобов`язаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Як вже встановлено судом, позивач направив 14.12.2021 відповідачу вимогу №5.05/1854 від 14.12.2021 у семиденний термін повернути поклажедавцю спірне майно. Як стверджує позивач, майно не було повернуто, відповідь на вимогу не була отримана.

Відтак станом на час звернення позивача з позовом до суду строк повернення спірного майна вже настав.

Відповідно до приписів ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відтак, поклажодавець вчинив дії направлені на повернення переданого на зберігання майна. Однак станом на винесення рішення по справі вимога позивача не задоволена відповідачем, майно, передане за зберігання, не повернуто. Протилежне не доведено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами в порядку ст.ст. 77, 78 ГПК України.

В матеріалах справи відсутня будь-яка відповідь на вимогу поклажодавця, в тому числі будь-які відомості які б свідчили про дії або намір зберігача (відповідача) повернути спірне майно.

Таким чином, свої зобов`язання за договором в частині повернення переданого на зберігання майна позивача за першою вимогою останнього відповідач всупереч ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України не виконав.

Враховуючи законодавчі вимоги, саме на зберігача покладається обов`язок повернення майна поклажодавцеві у схоронності.

Суд також приймає до уваги, що востаннє Додатковою угодою від 28.12.2020 строк дії договору продовжувався до 31.12.2021, водночас будь-які відомості звернення відповідача до позивача з вимогою забрати спірне майно матеріали справи не містять, позивачем суд не повідомлено.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі.

З встановлених судом обставин неповерненням майна, переданого на відповідальне зберігання, вбачається порушення відповідачем майнових прав позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу», м.Маріуполь, Донецька область в особі Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Слов`янськ, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж», м.Маріуполь, Донецька область про витребування майна, задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмантаж», м. Маріуполь, Донецька область повернути Комунальному підприємству «Компанія Вода Донбасу», м.Маріуполь, Донецька область в особі Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Слов`янськ, Донецька область, отримане за договором відповідального зберігання №2 від 29.01.2015 майно, а саме:

- 250 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-350мм;

- 321 метр погонний труби сталевої діаметром Д-300мм.;

- 800 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-250мм.;

- 1000 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-200;

- 100 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-150мм.;

- 100 метрів погонних труби сталевої діаметром Д-100мм.;

- 100 метрів погонних труби чавунної діаметром Д-200мм.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Юзбудмонтаж» (87515, Донецька обл., місто Маріуполь,проспект Миру, 24/72; код ЄДРПОУ 34591388) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, місто Маріуполь, Донецька область, вул. Митрополитська (К.Лібкнехта), 177а; код ЄДРПОУ 00191678) в особі Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (84122, місто Слов`янськ, Донецька область, вул. Університетська, 13; код ЄДРПОУ 35397869) судовий збір у розмірі 2481,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому Розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2023.

Суддя Ю.В. Макарова