ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"19" квітня 2023 р. Справа № 911/1266/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс»

прo визнання договору укладеним

Суддя Т.П. Карпечкін

За участю представників:

від позивача: Приходько Я.М. (довіреність № 01-22/7-58 від 06.01.2023 року);

від відповідача: Гаврин Д.В.(довіреність б/н від 03.01.2023 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (відповідач) про врегулювання розбіжностей до договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2021 року у справі № 911/1266/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2022 року у справі № 911/1266/21 касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року та рішення Господарського суду Киїсвької області від 09.09.2021 року у справі № 911/1266/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/1266/21 визначено суддю Карпечкіна Т.П.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2023 року прийнято справу № 911/1266/21 до провадження, справу призначено спочатку за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.01.2023 року. У сторін витребувано письмові пояснення у справі з урахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2022 року у справі № 911/1266/21.

Підготовче засідання, яке було призначено на 25.01.2023 року, не відбулось у зв`язку з оголошенням у місті Києві сигналу «Повітряна тривога» та загрозою ракетних ударів. Підготовче засідання було перенесено на 13.03.2023 року.

В підготовчому засіданні 13.03.2023 року оголошувалась перерва на 22.03.2023 року.

В підготовчому судовому засіданні 22.03.2023 року представник позивача зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримує в повному обсязі. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні 22.03.2023 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Також зазначив і про те, що відповідачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.04.2023 року.

В судовому засіданні 19.04.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 19.04.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (позивач) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (відповідач) про врегулювання розбіжностей між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» до Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (з Додатком № 1) в редакції Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», виклавши:

- п. 8 Таблиці № 1 Додатку № 1 Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «БОРИСПІЛЬ» (код 68.20) - вартість послуги складає 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому Майні; щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід Орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де Чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів у Закладі, розташованому в орендованому Майні. Чистий дохід підтверджується довідкою за звітний місяць. Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим Майном згідно з договором оренди № 1607 від 30.07.2014 року».

- п. 2.9. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Для Послуги «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДПМА «БОРИСПІЛЬ» - Орендар, щомісячно, до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надає до бухгалтерії Балансоутримувача довідку про чистий дохід (далі - Довідка), отриманий від своєї діяльності в орендованому згідно з договором оренди приміщенні, за звітний місяць. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером Орендаря. Орендар несе відповідальність завчасне надання Довідки та достовірність даних в Довідці».

- п. 3.2.2. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Своєчасно надсилати Балансоутримувачу Довідку та листи, визначені розділом 2 Договору».

- п. 5.7. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «У разі порушення Орендарем встановленого п. 2.9 Договору строку надання Довідки більш, ніж на 5 календарних днів, Орендар сплачує Балансоутримувачу неустойку в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за кожний випадок порушення вказаного строку окремо».

- п. 5.8. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «У разі надання Орендарем недостовірних даних у визначеній п.2.9 Договору Довідці, що буде встановлено в ході перевірки Балансоутримувача контролюючими органами (відображено в Акті перевірки), Орендар відшкодовує Балансоутримувачу завдані цим збитки (неодержаний прибуток) на підставі окремо виставленого рахунку-фактури у порядку і строки, визначені п.3.2.4 Договору. Додатково Орендар сплачує на користь Балансоутримувача штраф у розмірі 20% від суми збитків (неодержаного прибутку)».

Під час попереднього розгляду спору рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2021 року у справі № 911/1266/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2022 року у справі № 911/1266/21 задоволено частково касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року та рішення Господарського суду Киїсвької області від 09.09.2021 року у справі № 911/1266/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

В ході попереднього розгляду справи № 911/1266/21 встановлено та підтримано касаційною інстанцією наступні обставини.

30.07.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна», найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (далі - ТОВ «Аеро Ресторантс», відповідач) укладений Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1607 (далі - Договір оренди).

На умовах і в порядку, визначених у пунктах 1.1, 2.1 Договору оренди, згідно з Актом приймання-передавання орендованого майна від 01.10.2014 року відповідач прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» загальною площею 345,0 кв.м (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 (3-й поверх термінального комплексу «D»), що перебуває на балансі ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач).

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль», позивач) стверджує, що відповідно до умов Договору оренди відповідач зобов`язаний звернутися до позивача для отримання проекту Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір про відшкодування витрат балансоутримувача).

З метою забезпечення виконання умов Договору оренди позивачем було складено, підписано зі свого боку та направлено для підписання відповідачу два примірники проекту Договору про відшкодування витрат балансоутримувача з додатками до нього.

Відповідач підписав зазначений Договір про відшкодування витрат балансоутримувача із протоколом розбіжностей.

Оскільки запропонована позивачем редакція спірних пунктів Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, які викладені позивачем в протоколі узгодження розбіжностей до протоколу розбіжностей, залишилися неузгодженими, позивач звернувся до суду з позовом про врегулювання розбіжностей до Договору про відшкодування витрат балансоутримувача шляхом викладення пункту 8 таблиці № 1 додатку № 1, пунктів 2.9, 5.7, 5.8, підпункту 3.2.2 пункту 3.2 Договору про відшкодування витрат балансоутримувача в редакції ДП «МА «Бориспіль», наведеній у прохальній частині позову.

Позов мотивовано тим, що запропоновані в редакції позивача спірні пункти Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, які викладені позивачем в протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року, залишилися неузгодженими.

При цьому ДП «МА «Бориспіль» посилається на те, що вказаний договір повинен бути укладений з урахуванням Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» від 11.03.2019 року № 01-35-16 (далі - Правила), якими регламентуються умови здійснення господарської діяльності на території ДП «МА «Бориспіль».

З матеріалів справи також вбачається, що на період з 02.10.2014 року по 11.02.2019 року майно було передано відповідачем у строкове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Термінал-Алекс» (суборендар) на умовах Договору суборенди від 02.10.2014 року № 1607/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, і додаткових договорів до нього.

У зв`язку з цим відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг у період з 02.10.2014 року по 11.02.2019 року провадилось на умовах укладених між позивачем і суборендарем договорів від 31.12.2014 року № 80.1-14/1-72 і від 09.11.2018 року № 02.5-14/1-328 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

З 11.02.2019 року майно було повернуто суборендарем відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна від 11.02.2019 року, підписаним відповідачем і суборендарем.

Станом на момент виникнення між позивачем і відповідачем спірних правовідносин, у строковому платному користуванні відповідача на умовах договору оренди знаходиться майно загальною площею 170,0 кв.м, що підтверджується додатковим договором від 21.07.2015 року № 1 до Договору оренди та актом приймання-передавання орендованого майна від 21.07.2015 року.

Відповідно до пункту 5.10 Договору оренди відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно з діючими тарифами, в тому числі податок на землю. При цьому витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Відповідач зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору оренди, звернутися до позивача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (пункт 5.18 Договору оренди).

З метою забезпечення виконання умов пунктів 5.10, 5.18 Договору оренди позивачем було складено, підписано зі свого боку і супровідним листом від 11.03.2021 року № 25-22-112 направлено для підписання відповідачу два примірники проекту Договору про відшкодування витрат балансоутримувача (без дати і номера) з додатками до нього.

08.04.2021 року на адресу позивача із супровідним листом від 02.04.2021 року № 213-04-21 поштовим відправленням № 148 надійшов підписаний відповідачем із протоколом розбіжностей від 02.04.2021 року Договір про відшкодування витрат балансоутримувача.

За результатами розгляду протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору позивачем було складено і підписано протокол узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору. Тобто протокол розбіжностей від 02.04.2021 року до договору був підписаний позивачем з протоколом узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року.

14.04.2021 року на адресу електронної пошти відповідача і поштовим відправленням № 299 за місцезнаходженням відповідача, супровідним листом від 13.04.2021 року № 19-22/1-156 позивачем були направлені для підписання два примірники підписаного з боку позивача протоколу узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору.

При цьому, враховуючи те, що жодна з пропозицій відповідача, викладена в протоколі розбіжностей від 02.04.2021 року до договору, не була прийнята позивачем, керуючись частиною п`ятою статті 181 Господарського кодексу України, позивач просив відповідача дати згоду на передачу до суду неврегульованих розбіжностей до договору у разі, якщо протокол узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору не буде підписаний відповідачем.

З огляду на те, що відповідач не повідомив позивача про результати розгляду протоколу узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору і листа позивача від 13.04.2021 року № 19-22/1-156, та як наслідок, розбіжності, викладені позивачем в протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору, залишились неврегульованими, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками попереднього розгляду справи Господарський суд Київської області рішенням від 09.09.2021 року у задоволенні позову відмовив. Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.01.2022 року рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 року залишив без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Договір про відшкодування витрат балансоутримувача був укладений між позивачем та відповідачем ще у 2019 році.

Зокрема, судові рішення мотивовано тим, що після повернення нерухомого майна із суборенди 05.03.2019 року позивач разом з листом № 19-22/1-213 надіслав відповідачу два примірники Договору про відшкодування витрат балансоутримувача до Договору оренди.

У свою чергу ТОВ «Аеро Ресторантс» склало протокол розбіжностей, про що зроблено застереження у даному договорі, та надіслало ДП «МА «Бориспіль» два примірники протоколу розбіжностей від 11.03.2019 року разом з підписаним договором.

01.04.2019 ДП «МА «Бориспіль» разом з листом № 19-22/1-350 надіслало ТОВ «Аеро Ресторантс» протокол розбіжностей, підписаний зі свого боку, та протоколи узгодження розбіжностей до договору про відшкодування витрат балансоутримувача.

Отже, після отримання ДП «МА «Бориспіль» від ТОВ «Аеро Ресторантс» відповідного протоколу від 11.03.2019 року, позивач, у разі наявності розбіжностей, що залишилися неврегульованими між сторонами, зобов`язаний був у встановленому порядку та строки звернутися до суду, чого останнім не було зроблено.

Ураховуючи зазначене, суди дійшли висновку, що пропозиції ТОВ «Аеро Ресторантс», які викладені останнім у протоколі розбіжностей від 11.03.2019 року, вважаються прийнятими ДП «МА «Бориспіль», а Договір про відшкодування витрат балансоутримувача є укладеним ще з 2019 року, тому відмовили у задоволенні позову.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що пропозиції ТОВ «Аеро Ресторантс», які викладені останнім у протоколі розбіжностей від 11.03.2019 року, вважаються прийнятими ДП «МА «Бориспіль», а Договір про відшкодування витрат балансоутримувача є укладеним ще з 2019 року, оскільки позивач за наявності розбіжностей, що залишилися неврегульованими між сторонами, після отримання ДП «МА «Бориспіль» від ТОВ «Аеро Ресторантс» відповідного протоколу від 11.03.2019 року зобов`язаний був у встановленому порядку та строки звернутися до суду, чого останнім не було зроблено.

В ході касаційного перегляду судових рішень Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.12.2022 року у справі № 911/1266/21 зазначив, що:

- суди не врахували, що предметом спору у цій справі є врегулювання розбіжностей до Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, які викладені позивачем у протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року.

- суди попередніх інстанцій не надали оцінки доводам позивача про те, що Договір про відшкодування витрат балансоутримувача повинен бути укладений з урахуванням Правил, якими регламентуються умови здійснення господарської діяльності на території ДП «МА «Бориспіль».

- суди також не дослідили, чи відповідають умови Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, який за висновками судів є укладеним з 2019 року, вказаним Правилам, чи здійснювалися сторонами дії на виконання вказаного договору.

- суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідачем був підписаний також і договір про відшкодування витрат балансоутримувача в редакції позивача 2021 року, проте з протоколом розбіжностей, тобто відповідач не заперечував проти укладення такого договору у 2021 році. При цьому з протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року вбачається, що відповідач не заперечував проти запропонованого позивачем підпункту 3.2.14 пункту 3.2 Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, відповідно до якого орендар зобов`язується дотримуватись вимог та нести відповідальність за порушення Правил, які є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами господарювання, що знаходяться та/або здійснюють свою діяльність в аеропорту «Бориспіль».

- суди не дослідили, чи відбулася зміна умов Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, укладеного у 2019 році, взагалі не розглянули розбіжності, що лишились неврегульованими між позивачем і відповідачем при укладенні Договору про відшкодування витрат балансоутримувача у 2021 році, які є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у позові лише з тієї підстави, що Договір про відшкодування витрат балансоутримувача є укладеним ще з 2019 року, є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З огляду на вказівки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.12.2022 року, якою справу № 911/1266/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області, під час нового розгляду судом досліджено та встановлено наступне.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до абз. 1-2 ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 646 Цивільного кодексу України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Як визначено ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З метою забезпечення виконання умов Договору оренди позивачем було складено, підписано зі свого боку і, супровідним листом від 11.03.2021 року № 25-22-112 направлено відповідачу для підписання два примірники проекту Договору про відшкодування витрат з додатками до нього.

Відповідач підписав Договір про відшкодування витрат балансоутримувача із протоколом розбіжностей від 02.04.2021 року.

За результатом розгляду протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору позивач підписав цей протокол з протоколом узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року та направив відповідачу.

Оскільки, відповідач не повідомив позивача про результати розгляду протоколу узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року до протоколу розбіжностей від 02.04.2021 року до договору і розбіжності, викладені позивачем в протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 року, залишились неврегульованими, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Таким чином, спір виник не з факту заперечення можливості чи необхідності укладення Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, а у зв`язку з тим, що сторонами не досягнуто згоди щодо укладення договору, обов`язковість укладення якого випливає як із нормативних підстав (ст. 629 Цивільного кодексу України, ст. 179, ст. 187 Господарського кодексу України, Наказу Фонду державного майна України від 23.08.2000 року № 1774), так і з договірних підстав (п. п. 5.10., 5.18. Договору оренди).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги необхідністю врахування в Договорі про відшкодування витрат балансоутримувача Правил здійснення господарської діяльності на території Аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року, які діють з 11.03.2019 року.

Зокрема, п. 5.6.2. Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року передбачено:

«Суб`єкти господарювання мають право здійснювати на території аеропорту «Бориспіль» неавіаційну господарську діяльність (продаж продуктів харчування та напоїв, товарів, надання послуг пасажирам та іншим відвідувачам аеропорту) на умовах концесії з використанням приміщень або площ (нерухоме майно: магазини, ресторани тощо) та без використання приміщень або площ (реклама тощо).

Відносини між суб`єктом господарювання, який здійснює неавіаційну господарську діяльність на території аеропорту «Бориспіль», та ДП МА «Бориспіль» регулюються нормами діючого українського законодавства, цими Правилами та договором про умови здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль», що укладаються між ДП МА «Бориспіль» та суб`єктом господарювання та ґрунтуються на принципах та рекомендаціях Керівництва з економіки аеропортів ICAO (Doc 9562).

Суб`єкти, що здійснюють свою господарську діяльність з використанням приміщень або площ (нерухоме майно: магазини, ресторани тощо), укладають стосовно цих приміщень або площ договори оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, далі - РВ ФДМУ по Київській області, на умовах та у відповідності з діючим законодавством України про оренду державного майна.

Кожен суб`єкт господарювання, який здійснює на території аеропорту «Бориспіль» неавіаційну господарську діяльність, має сплачувати ДП МА «Бориспіль» плату за право здійснювати свою діяльність в аеропорту «Бориспіль», за створення та підтримання відповідних майнових, інституційних, правових, організаційних та комерційних умов для здійснення такої діяльності.

Розмір такої плати визначається або як відсоток від чистого доходу суб`єкту господарювання від здійснення ним неавіаційної господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» за відповідним договором з ДП МА «Бориспіль» або у вигляді фіксованої плати або комбіновано (Фіксована плата плюс відсоток від чистого доходу, отриманого цим суб`єктом від здійснення ним неавіаційної діяльності). Розмір такої плати залежить від виду діяльності, яку здійснює суб`єкт господарювання на території аеропорту «Бориспіль», та визначається в договорі, що укладається між суб`єктом господарювання та ДП МА «Бориспіль».

Суб`єкти, що здійснюють свою господарську діяльність на території аеропорту «Бориспіль» без використання приміщень або площ, укладають з ДП МА «Бориспіль» договір про умови здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль», в якому Сторони визначають види діяльності умови її здійснення, права та обов`язки сторін, а також порядок та розмір плати за здійснення такої діяльності тощо».

На виконання вказівок Верховного Суду судом досліджено та встановлено, що під час врегулювання розбіжностей до Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю у 2019 році, позивач також наполягав на врахуванні норм Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року.

Однак, такі Правила здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року тільки були запроваджені, заперечувались Орендарями і оскаржувались в судовому порядку.

Як встановлено постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2020 року у справі № 911/1098/19, в якій по суті оскаржувались положення Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року, визначила, що Правила є актом, обов?язковим для виконання усіма суб?єктами, що здійснюють авіаційну/неавіаційну діяльність на території Аеропорту «Бориспіль». Правила є актом, на основі якого повинні укладатись усі договори з усіма суб`єктами господарювання, що здійснюють авіаційну/неавіаційну діяльність на території Аеропорту «Бориспіль».

Договір оренди є самостійним договором, який слугує правовою підставою для здійснення відповідачем господарської діяльності в Аеропорту. В той же час, Договір відшкодування пов?язаний з орендою майна на території Аеропорту, однак є самостійним договором, який випливає з орендних відносин, однак не впливає на них, а стосується умов та правил здійснення господарської діяльності на території Аеропорту.

Правомірності та обов`язковості Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року надано правову оцінку постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2020 року у справі № 911/1098/19.

Твердження відповідача, що на нього не повинні поширюватись загальні для всіх Правила здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року, суперечить правилам ведення господарської діяльності в аеропорту.

Фактично спір виник у зв?язку з запереченнями відповідача щодо обов`язковості для нього та необхідності врахування в Договорі про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року, що вбачається зі змісту розбіжностей, про врегулювання яких подано позов.

Обов?язковість укладення Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю визначена п. 5.10, 5.18. Договору оренди, який є правовою підставою ведення відповідачем господарської діяльності на території Аеропорту.

Зокрема, за умовою п. 5.10. Договору оренди відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання Майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві.

Відповідно до п. 5.18. Договору оренди відповідач зобов`язаний на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору оренди звернутися до позивача для отримання проекту договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Таким чином, Договором оренди передбачено обов`язок орендаря відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та обов`язок укласти відповідні договори.

Відповідний проект Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю з Додатками до нього складений позивачем на основі Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 року № 1774 та містить умови Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року, які відображають обов`язкові для всіх орендарів вимоги.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Статтею 187 Господарського кодексу України визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

За приписами ч. ч. 1-4 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до п. п.3.2.14 п. 3.2 Договору Орендар зобов`язується дотримуватись вимог та нести відповідальність за порушення Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» від 11.03.2019 року № 01-35-16 (далі - Правила від 11.03.2019 року № 01-35-16), які є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами господарювання, що знаходяться та/або здійснюють свою діяльність в аеропорту «Бориспіль».

Відповідно до п.п. 3.2.15 п. 3.2. Договору Орендар зобов`язується дотримуватись вимог і нормативів екологічної безпеки чинної редакції Правил від 11.03.2019 року № 01-35-16.

Правила розміщені на офіційному сайті позивача в мережі Інтернет. Розділом 2 Правил від 11.03.2019 року № 01-35-16 визначено, що вони є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами господарювання, що знаходяться та/або здійснюють авіаційну/неавіаційну діяльність на території аеропорту «Бориспіль».

Кожен суб`єкт господарювання, який здійснює авіаційну/неавіаційну діяльність на території аеропорту «Бориспіль», приймає, погоджується з цими Правилами та зобов`язується неухильно їх виконувати.

Правила впроваджуються для забезпечення рівних, прозорих організаційних, фінансових, конкурентних та правових умов здійснення на території аеропорту «Бориспіль» господарської діяльності всіма суб`єктами авіаційної та неавіаційної діяльності, постійного розвитку міжнародного аеропорту «Бориспіль» та сприяння збільшенню пасажиропотоку, підвищенню умов та стандартів обслуговування повітряних суден, пасажирів, багажу, вантажів та пошти, з використанням при цьому об`єктів інфраструктури аеропорту на взаємовигідних умовах платності, відповідальності та свободи договору: на умовах концесії, оренди, спільної діяльності або інших форм договірних відносин, передбачених чинним законодавством України, міжнародними договорами, чинними для України, стандартами та рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації (ІСАО).

Відповідно до п. 5.2 Правил ДП МА «Бориспіль», виходячи з інтересів розвитку аеропорту «Бориспіль», створення необхідних умов для збільшення пасажиропотоку, створення умов для залучення авіаперевізників та створення належних умов для їх діяльності, покращення якості та збільшення кількості послуг, що надаються пасажирам, забезпечення належного рівня безпеки польотів та авіації, отримання необхідного рівня фінансування утримання існуючої та створення нової інфраструктури аеродрому та аеропорту, з ринкових умов діяльності, надає суб`єктам господарювання право здійснювати авіаційну/неавіаційну діяльність на території ДП МА «Бориспіль» на умовах концесії, передбаченої стандартами та рекомендованою практикою ІСАО, а саме: Doc 9562.

Підставою для здійснення авіаційної/неавіаційної діяльності суб`єктів господарювання на території аеропорту «Бориспіль» є договір, укладений між ДП МА «Бориспіль» та суб`єктом господарювання, з урахуванням наступних особливостей для суб`єктів неавіаційної діяльності:

Суб`єкти господарювання мають право здійснювати на території аеропорту «Бориспіль» неавіаційну господарську діяльність (продаж продуктів харчування та напоїв, товарів, надання послуг пасажирам та іншим відвідувачам аеропорту) на умовах концесії з використанням приміщень або площ (нерухоме майно: магазини, ресторани тощо) та без використання приміщень або площ (реклама тощо).

Відносини між суб`єктом господарювання, який здійснює неавіаційну господарську діяльність на території аеропорту «Бориспіль», та ДП МА «Бориспіль» регулюються нормами діючого українського законодавства, цими Правилами та договорами про умови здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль», що укладаються між ДП МА «Бориспіль» та суб`єктом господарювання та ґрунтуються на принципах та рекомендаціях Керівництва з економіки аеропортів ICAO (Doc 9562).

Суб`єкти, що здійснюють свою господарську діяльність з використанням приміщень або площ (нерухоме майно: магазини, ресторани тощо), укладають стосовно цих приміщень або площ договори оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, далі - РВ ФДМУ по Київській області, на умовах та у відповідності з діючим законодавством України про оренду державного майна.

Кожен суб`єкт господарювання, який здійснює на території аеропорту «Бориспіль» неавіаційну господарську діяльність, має сплачувати ДП МА «Бориспіль» плату за право здійснювати свою діяльність в аеропорту «Бориспіль», за створення та підтримання відповідних майнових, інституційних, правових, організаційних та комерційних умов для здійснення такої діяльності.

Розмір такої плати визначається або як відсоток від чистого доходу суб`єкту господарювання від здійснення ним неавіаційної господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» за відповідним договором з ДП МА «Бориспіль» або у вигляді фіксованої плати або комбіновано (фіксована плата плюс відсоток від чистого доходу, отриманого цим суб`єктом від здійснення ним неавіаційної діяльності). Розмір такої плати залежить від виду діяльності, яку здійснює суб`єкт господарювання на території аеропорту «Бориспіль», та визначається в договорі, що укладається між суб`єктом господарювання та ДП МА «Бориспіль» (підпункт 5.6.2 п. 5.6 Правил від 11.03.2019 року № 01-35-16).

У свою чергу, «Керівництво з економіки аеропортів» ICAO (Doc 9562) (є у загальному доступі в мережі Інтернет) визначає наступне:

- п. 3.1: з метою сприяння підвищенню транспарентності ефективності і рентабельності керівництву аеропортів слід застосовувати передову практику експлуатації і управління в усіх сферах своєї діяльності незалежно від того, здійснюється володіння і користування аеропортом державою чи приватним сектором і чи приносить воно прибуток;

- п. 1.17: Аеропорти можуть отримувати достатні доходи, що перевищують всі прямі і непрямі експлуатаційні витрати, і, таким чином, мати розумний прибуток на активи на рівні, що дозволяє забезпечити ефективне фінансування на ринках капіталу з метою інвестування нової або такої, що розвивається інфраструктури аеропорту;

- п. 4.19 визначено, що однією зі статей доходів аеропортів від неавіаційної діяльності є діяльність ресторанів, барів, кафетеріїв і постачання бортового харчування. Збори та платежі, що вносяться комерційними підприємствами та іншими установами за право експлуатувати в аеропорту ресторани, бари, кафетерії і постачати харчування, включаючи постачання бортового харчування;

- п. 5.27: розміри концесійних платежів можуть бути змінними або постійними, хоча можливо і поєднання обох варіантів.

- п. 5.28: постійний і змінний компоненти концесійного платежу повинні забезпечувати відшкодування аеропортом всіх витрат, пов`язаних з відповідною концесією, а також необхідний рівень прибутку. Кожен аеропорт сам повинен вирішувати, яка частка витрат і доходів повинна припадати, відповідно, на постійні і змінні компоненти концесійних платежів.

Аналізуючи правову природу Правил від 11.03.2019 року № 01-35-16, мотивувальною частиною рішення Господарського суду Київської області від 14.08.2019 року у справі № 911/1098/19, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 року у справі № 911/1098/19 і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2020 року у справі № 911/1098/19, встановлено: «Аналізуючи правову природу Правил, суд дійшов висновку, що Правила є актом, обов`язковим для усіх суб`єктів господарювання, що здійснюють авіаційну/неавіаційну діяльність на території аеропорту «Бориспіль», що має на меті забезпечення рівня безпеки авіації, який відповідає вимогам законодавства України та міжнародним стандартам; забезпечення та підвищення якості обслуговування повітряних суден, пасажирів та їх багажу, вантажу та пошти в аеропорту «Бориспіль»; забезпечення збереження та належного використання майна, балансоутримувачем якого є ДП МА «Бориспіль»; визначення єдиних умов здійснення авіаційної/неавіаційної діяльності на території аеропорту «Бориспіль» з використанням об`єктів інфраструктури аеропорту/аеродрому.

Отже, Правила є актом, на основі якого повинні укладатися усі договори з усіма суб`єктами господарювання, що здійснюють авіаційну/неавіаційну діяльність на території Аеропорту.

Вирішуючи питання відповідності законодавству України поняття «концесія», сформульоване у Правилах, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 37 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. кожна Договірна держава зобов`язується співпрацювати у забезпеченні максимально можливого ступеня однаковості правил, стандартів, процедур і організації, що стосуються повітряних суден, персоналу, повітряних трас і допоміжних служб, з усіх питань, в яких така однаковість сприятиме аеронавігації і вдосконалювати її.

З цією метою Міжнародна організація цивільної авіації приймає і в міру необхідності час від часу змінює міжнародні Стандарти, Рекомендовану практику і процедури, які стосуються: систем зв`язку та аеронавігаційних засобів, включаючи наземне маркування; характеристик аеропортів і посадочних майданчиків; правил польотів і практики управління повітряним рухом; присвоєння кваліфікації льотному і технічному персоналу; придатності повітряних суден до польотів; реєстрації та ідентифікації повітряних суден; збору метеорологічної інформації та обміну нею; бортових журналів; аеронавігаційних карт і схем; митних та імміграційних процедур; повітряних суден, що зазнають лиха, і розслідування пригод; а також таких інших питань, що стосуються безпеки, регулярності та ефективності аеронавігації, які час від часу можуть виявитися доцільними.

«Керівництво з економіки аеропортів» (Doc 9562) ґрунтується на міжнародній політиці і принципах щодо відшкодування аеропортових витрат, які були розроблені державами за сприяння ІСАО, і містить опис процедур і практик, що відповідають цій політиці і принципам (п. 3 Сфери застосування).

Згідно з «Керівництвом з економіки аеропортів» ICAO (Doc 9562) концесія це право здійснювати певну комерційну діяльність в аеропорту, зазвичай на виключній основі і у певному місці.

Згідно з Правилами концесія це право здійснювати певну комерційну (господарську) діяльність в аеропорту на виключний або невиключний основі у певному місці або з використанням інфраструктури аеродрому/аеропорту на платній та договірний основі (розділ 3 Визначення термінів та скорочення Правил).

«Керівництво з економіки аеропортів» ICAO (Doc 9562) визначає, зокрема, що з метою сприяння підвищенню транспарентності, ефективності і рентабельності керівництву аеропортів слід застосовувати передову практику експлуатації і управління в усіх сферах своєї діяльності незалежно від того, здійснюється володіння і користування аеропортом державою чи приватним сектором (п. 3.1).

Аеропорти можуть отримувати достатні доходи, що перевищують всі прямі і непрямі експлуатаційні витрати, і, таким чином, мати прибуток, що дозволяє забезпечити ефективне фінансування на ринках капіталу з метою інвестування розвитку інфраструктури аеропорту (п. 1.17).

Виходячи з системного аналізу норм міжнародних договорів, які є частиною законодавства України, а також законодавства України, суд дійшов висновку, що закріплення концесії, що передбачена «Керівництвом з економіки аеропортів» ICAO (Doc 9562), у Правилах не є порушенням відповідачем законодавства України про захист економічної конкуренції».

Таким чином, умови п. 8 Таблиці № 1 Додатку № 1 до Договору та підпунктів 3.2.14-3.2.15 є правомірними і обґрунтованими, оскільки повністю відповідають вимогам «Керівництва з економіки аеропортів» ICAO (Doc 9562); Правилам від 11.03.2019 року № 01-35-16, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2020 року у справі № 911/1098/19; складовою частиною предмету Договору, погодження умов якого є обов`язковим відповідно до норм матеріального права України; засобом виконання відповідачем зобов`язань, взятих на себе на умовах п. 5.10 Договору оренди від 30.07.2014 року № 1608.

Щодо неврегульованих розбіжностей по умовах п. 2.9, п. 3.2.2, п. 5.7, п. 5.8 Договору, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Тобто, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Умови п. 2.9, п. 3.2.2 Договору в редакції позивача, спрямовані саме на досягнення конкретної мети - отримання плати за послугу, визначену умовами п. 8 Таблиці № 1 Додатку № 1 до Договору, у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно, невиконання або неналежне виконання умов господарського зобов`язання є підставою для відповідальності і застосування господарських санкцій за таке порушення.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення (ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, утому числі: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; - додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; - неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі (ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу (ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, умови п. 2.9, п. 3.2.2, п. 5.7, п. 5.8 Договору в редакції позивача повністю відповідають наведеним вище нормам матеріального права України жодним чином не порушують інтереси відповідача; можливе практичне застосування позивачем передбачених даними умовами Договору господарських санкцій є лише наслідком дій (бездіяльності) відповідача в частині виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, за наслідками розгляду спору позивачем доведено обов?язковість укладення Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (з Додатком № 1) та правомірність змісту спірних умов Договору в запропонованій позивачем редакції, які безпідставно та необґрунтовано були відхилені відповідачем, що унеможливило укладення обов?язкового Договору відшкодування.

З дій відповідача та змісту його заперечень вбачається намір ухилення від виконання Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» № 01-35-16 від 11.03.2019 року та уникнення відповідальності в разі порушення зобов?язань, що суперечить правилам здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору, враховуючи обов?язковість укладення Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю та безпідставність і необґрунтованість відхилення відповідачем запропонованих позивачем умов проекту Договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом визнання Договору укладеним в цілому в запропонованій позивачем редакції, яка надсилалась відповідачу і викладена в прохальній частині позову з врахуванням погоджених в ході розгляду спору умов:

- п. 8 Таблиці № 1 Додатку № 1 Договору «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «БОРИСПІЛЬ» (код 68.20) - вартість послуги складає 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому Майні; щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід Орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де Чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів у Закладі, розташованому в орендованому Майні. Чистий дохід підтверджується довідкою за звітний місяць». Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим Майном згідно з договором оренди № 1607 від 30.07.2014.

- п. 2.9. «Для Послуги «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДПМА «БОРИСПІЛЬ» - Орендар, щомісячно, до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надає до бухгалтерії Балансоутримувача довідку про чистий дохід (далі - Довідка), отриманий від своєї діяльності в орендованому згідно з договором оренди приміщенні, за звітний місяць. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером Орендаря. Орендар несе відповідальність завчасне надання Довідки та достовірність даних в Довідці».

- п. 3.2.2. «Своєчасно надсилати Балансоутримувачу Довідку та листи, визначені розділом 2 Догвору».

- п. 5.7. «У разі порушення Орендарем встановленого п. 2.9 Договору строку надання Довідки більш, ніж на 5 календарних днів, Орендар сплачує Балансоутримувачу неустойку в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за кожний випадок порушення вказаного строку окремо».

- п. 5.8. «У разі надання Орендарем недостовірних даних у визначеній п. 2.9 Договору Довідці, що буде встановлено в ході перевірки Балансоутримувача контролюючими органами (відображено в Акті перевірки), Орендар відшкодовує Балансоутримувачу завдані цим збитки (неодержаний прибуток) на підставі окремо виставленого рахунку-фактури у порядку і строки, визначені п. 3.2.4 Договору. Додатково Орендар сплачує на користь Балансоутримувача штраф у розмірі 20% від суми збитків (неодержаного прибутку)».

При цьому, суд вважає за необхідне викласти зміст спірних умов Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (з Додатком №1), оскільки решта тексту Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю не є спірною, тому не досліджувалась і не розглядалась по суті в межах позовних вимогі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 3405,00 грн. за подання апеляційної скарги та 4540,00 грн. за подачу касаційної скарги, всього 10 215,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Врегулювати розбіжності між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» до Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (з Додатком №1) в редакції Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», виклавши:

- п. 8 Таблиці № 1 Додатку № 1 Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «БОРИСПІЛЬ» (код 68.20) - вартість послуги складає 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому Майні; щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід Орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де Чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів у Закладі, розташованому в орендованому Майні. Чистий дохід підтверджується довідкою за звітний місяць. Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим Майном згідно з договором оренди № 1607 від 30.07.2014 року».

- п. 2.9. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Для Послуги «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДПМА «БОРИСПІЛЬ» - Орендар, щомісячно, до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надає до бухгалтерії Балансоутримувача довідку про чистий дохід (далі - Довідка), отриманий від своєї діяльності в орендованому згідно з договором оренди приміщенні, за звітний місяць. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером Орендаря. Орендар несе відповідальність завчасне надання Довідки та достовірність даних в Довідці».

- п. 3.2.2. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «Своєчасно надсилати Балансоутримувачу Довідку та листи, визначені розділом 2 Договору».

- п. 5.7. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «У разі порушення Орендарем встановленого п. 2.9 Договору строку надання Довідки більш, ніж на 5 календарних днів, Орендар сплачує Балансоутримувачу неустойку в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за кожний випадок порушення вказаного строку окремо».

- п. 5.8. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю «У разі надання Орендарем недостовірних даних у визначеній п. 2.9 Договору Довідці, що буде встановлено в ході перевірки Балансоутримувача контролюючими органами (відображено в Акті перевірки), Орендар відшкодовує Балансоутримувачу завдані цим збитки (неодержаний прибуток) на підставі окремо виставленого рахунку-фактури у порядку і строки, визначені п. 3.2.4 Договору. Додатково Орендар сплачує на користь Балансоутримувача штраф у розмірі 20% від суми збитків (неодержаного прибутку)».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (08301, Київська обл., м. Бориспіль-7, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 3 405,00 грн. за подання апеляційної скарги та 4 540,00 грн. за подачу касаційної скарги.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.05.2023 року.

Суддя Т.П. Карпечкін