ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" травня 2023 р. Справа №924/714/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", м. Чернівці

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький

за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України, м. Київ

про стягнення 1198645,38 грн., з яких 1077987,77 грн. інфляційних втрат та 120657,61 грн. річних

Представники сторін:

від позивача: Прокопець Б.М. згідно посвідчення

від відповідача: Воронкова Ю.С. згідно наказу

від третьої особи: не з`явився

Рішення виноситься 09.05.2023р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький 1198645,38 грн., з яких 1077987,77 грн. інфляційних втрат та 120657,61 грн. річних.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору №520 від 02.11.2021р. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правила роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 13.10.2022р. зазначив, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Вищевказане доводить той факт, що позивач мав право на звернення до суду про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних до моменту виконання КЕВ м. Хмельницький грошового зобов`язання - тобто до 12.09.2022р.

Також відповідач зауважив, що вини з боку КЕВ м. Хмельницький щодо невчасного виконання грошового зобов`язання - немає, а тому і немає місця наявності складу цивільного правопорушення, та в результаті цивільної відповідальності у вигляді інфляційних витрат та 3 % річних. Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» Військова частина як суб`єкт господарської, діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України. Саме тому, навіть в разі наявності такої заборгованості, відповідальність несе Міністерство Оборони України, а тому КЕВ м. Хмельницький взагалі є неналежним відповідачем.

Позивач у відповіді на відзив від 19.10.2022р., зокрема зауважив, що право позивача на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникло 21.01.2022р. та тривало до фактичного виконання грошового зобов`язання. Стверджує, що відповідач у справі є належним.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив від 21.10.2022р. та письмових поясненнях від 26.10.2022р. зауважив, що позивач не довів наявності складу цивільного правопорушення. При цьому позивачем не було доведено ні вини з боку відповідача, ні причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

Позивач у поясненнях від 08.11.2022р. зазначив про отримання відповідачем платіжних документів, необхідних для здійснення оплати. Вважає висновки відповідача, зроблені, виходячи із позицій Верховного Суду, на які посилається відповідач, помилковими та стверджує про належність відповідача у справі з огляду на предмет договорів про постачання електричної енергії, який не відноситься до господарської діяльності у розумінні Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що 12.09.2022р. фактично сплачена заборгованість, на яку здійснені нарахування, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що 12.09.2022р. фактично сплачена заборгованість, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила.

Ухвалою суду від 07.02.2023р. зупинено провадження у справі №924/714/22 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2023р. ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.02.2023 у справі № 924/714/22 скасовано, справу № 924/714/22 передано Господарському суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

02.11.2021р. між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Хмельницький (Споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" (Постачальник) укладено договір на закупівлю електричної енергії №520.

Згідно з п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. п. 1.1, 1.2 договору 2).

За умовами п. 2.1 договору 2 Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2021 році за ДК 021:2015-09310000-5 - Електричну енергію (як різновид товарної продукції) для забезпечення потреб електроустановок для забезпечення потреб об`єктів Міністерства оборони України, які перебувають в зоні забезпечення (відповідальності) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, у строках та порядку, що визначені цим Договором.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару - електрична енергія, в обсязі 1040096,24 кіловат (п. 2.2 договору). Обсяги закупівлі товарів можуть бути змінені залежно від реального фінансування видатків (п. 2.3 договору 2).

Згідно з п.2.5 договору 2 зобов`язання за цим договором виникають у разі наявності бюджетних призначень на закупівлю товарів (послуг) та в залежності від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 3.1 договору 2 початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору. У п. 5.1 договору 2 зазначено, що ціна цього Договору становить 4149984,00 грн. з ПДВ 691664 грн.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії (з урахуванням послуги з передачі електричної енергії) згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору 2 спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.5 договору).

Згідно з п. 5.6 договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць з першого по останнє число цього місяця.

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Рахунок формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії зафіксованих актом про обсяги переданої споживачу електричної енергії на підставі акту приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії. По закінченні розрахункового періоду Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії (Акт). Споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 10 робочих днів або надати вмотивовану відмову від підписання Акту, у цей же строк. У випадку несвоєчасного виставлення Постачальником рахунка на оплату, або наявності в ньому розбіжностей між підписаним Сторонами Актом, Споживач має право повернути такий рахунок без оплати, при цьому відповідальність до Споживача не застосовується. (п. 5.7 договору ).

Пунктом 5.8 договору передбачено, що враховуючи специфіку фінансування Споживача оплата рахунка Постачальника за цим Договором може бути здійснена Споживачем у строк, який не може бути меншим 10 робочих днів з моменту його отримання Споживачем з можливістю, відстрочення до 90 календарних днів щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. У разі відсутності фінансування на сплату коштів за цим договором, Споживач зобов`язаний сплатити ці кошти протягом 15 днів з дня їх надходження до нього. Всі платіжні документи (рахунки), що виставляються Постачальником Споживачу, мають бути виставлені за попередній місяць та містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У разі виникнення у Споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором Споживач повинен звернутися до Постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою Постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) Споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором (п. 5.9 договору). Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної Споживачем ( п. 5. 12 договору ).

Пунктом 6.1 договору визначені права Споживача, в тому числі право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у Договорі; право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованого сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта.

Споживач зобов`язується, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору (п. 6.2 договору).

Постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію (п. 7.1 договору).

До зобов`язань Постачальника п. 7.2 договору віднесено зокрема: нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених законодавством та цим Договором; забезпечити наявність різних комерційних пропозицій з постачання електричної енергії для Споживача; видавати Споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень; приймати оплату наданих за цим Договором послуг будь-яким способом, що передбачений цим Договором.

У п. 12.1 договору сторони дійшли спільної згоди, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021р., а в частині розрахунків до повного їх завершення.

Також до договору сторонами погоджено додаток №2 - комерційну пропозицію (з терміном дії з дати початку дії договору (підтвердження) до 31.12.2021). У п. 3.1 комерційної пропозиції зазначено, що загальний обсяг постачання електричної енергії складає 1040096,24 кіловат.

Споживач не пізніше 3-х днів місяця наступного за розрахунковим надає постачальнику послуг комерційного обліку звіт про показники засобів обліку електричної енергії.

За даними, про обсяги споживання електричної енергії споживача, наданими постачальнику послуг комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку, Постачальник впродовж 5-ти днів формує та надає Споживачу розрахункові документи (Акт приймання-передавання товарної продукції, який оформлюється за формою передбаченою Договором, рахунок на оплату за фактично відпущену електричну енергію та розшифровку до рахунку із зазначенням обсягів споживання та втрат за точками обліку по об`єктам Споживача) та передає їх Споживачу. Датою отримання Споживачем розрахункових документів вважається дата їх вручення представнику Споживача, або дата вручення поштового відправлення / кур`єрської доставки, що відображається у корінці про отримання, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення рекомендованим листом). Споживач здійснює оплату за фактично отриману у розрахунковому періоді електричну енергію у строк до 30 календарних днів з моменту отримання від Постачальника належним чином оформлених платіжних документів (п. 4.1 комерційної пропозиції).

Відповідно до п. 8.1. комерційної пропозиції договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання усіх зобов`язань Сторонами за Договором, в тому числі до повної оплати заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору. Строк дії Договору може продовжуватися за взаємної згоди сторін на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі.

В подальшому між Сторонами були укладені додаткові угоди №1 від 22.11.2021р. та №2 від 23.11.2021р. щодо зміни ціни (ціна за 1 кВт/год ел. енергії з 04.11.2021р. становить 4,353359грн. з ПДВ, з 09.11.2021р. - 4,612737 грн. з ПДВ.).

30.11.2021 сторонами підписано та скріплено відтисками печаток акт приймання-передачі до договору про постачання електричної енергії №520 від 02.11.2021, згідно з яким позивачем були надані, а відповідачем були одержані код ДК 021:2015-09310000-5- Електрична енергія за листопад 2021 року на загальну суму 7289607,78 грн з ПДВ). Крім того в акті зазначено, що сторони підтверджують, що послуги надані якісно, в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії сторін відсутні, акт є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Позивачем надано звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Національна енергетична група", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності Оператора системи розподілу (передачі) АТ "Хмельницькобленерго", згідно з яким об`єктам групи Б в листопаді 2021 року фактично відпущено електроенергії в обсязі 1731986 кВт*год., в тому числі відображено і постачання електроенергії КЕВ м. Хмельницький.

Відповідні відомості відображені також в акті №11-ХМ-7695 від 30.11.2021р. про обсяги розподілу електричної енергії по території ліцензованої діяльності Оператора системи розподілу АТ "Хмельницькобленерго" для споживачів постачальника ТОВ "Національна енергетична група", який підписано між АТ "Хмельницькобленерго" та ТОВ "Національна енергетична група".

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 02.11.2021р. між ТОВ "Національна енергетична група" (Постачальник) та КЕВ м. Хмельницький (Споживач) укладено договір на постачання електричної енергії споживачу №520, відповідно до якого позивач зобов`язується поставити відповідачу електричну енергію (товар), а відповідач - прийняти та оплатити вартість електроенергії.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договору як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (п. 1.1.1).

У п. 1.2.15 ПРРЕЕ зазначено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договору, передбачених цими Правилами.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 ПРРЕЕ).

За змістом п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договору на роздрібному ринку не допускається.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 ПРРЕЕ).

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, акту від 30.11.2021 приймання-передачі до договору про постачання електричної енергії споживачу №520 від 02.11.2021 (на суму 7289607,78 грн), рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2022р. у справі №924/32/22, позивачем поставлено відповідачу у листопаді 2021 року електричну енергію на загальну суму 7289607,78 грн.

Судом враховуються положення ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно з якими обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2022р. у справі №924/32/22 встановлено наявність заборгованості в розмірі 5518800,56 грн.

Вказана заборгованість стягнута рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2022р. у справі №924/32/22, однак, як зазначають представники позивача та відповідача в судовому засіданні, сплачена останнім 12.09.2022р.

Згідно з п. п. 4.7, 4.8 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21 ПРРЕЕ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач, посилаючись на п. 4.12 ПРРЕЕ, яким встановлено строк оплати за спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію не пізніше 20 числа наступного місяця, просить стягнути з відповідача 1077987,77 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період січень 2022 року - серпень 2022 року та 120657,61 грн. річних, нарахованих за період з 21.12.2021р. по 12.09.2022р.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про необхідність доведення позивачем наявності складу правопорушення для застосування ст. 625 ЦК України.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно встановити факт прострочення виконання грошового зобов`язання боржником.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача інфляційних втрат, судом встановлено, що він проведений вірно, тому позовні вимоги в частині стягнення 1077987,77 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Виходячи із положень п. 4.12 ПРРЕЕ, ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи дату фактичної сплати суми заборгованості (12.09.2022р.), про що зазначали представники позивача та відповідача, суд перевірив здійснені позивачем нарахування 3% річних та встановив, що правомірним є нарахування 3% річних в сумі 120204,02 грн., так як день фактичної сплати суми заборгованості (12.09.2022р.) не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 120204,02 грн.

У позові в частині стягнення 453,59 грн. річних належить відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що відповідальність не може бути застосована до відносин, які за договором припинені, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В укладених сторонами договорах узгоджено, що в частині розрахунків договори діють до повного виконання (завершення) таких розрахунків сторонами, тому суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача за договором здійснити оплату отриманої електричної енергії триває до його виконання.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Аналогічна правова позиція була висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", яка визначає, що організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 (далі - Положення), організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. При цьому військова частина - це військові частини, військові навчальні заклади, установи, організації ЗС України.

Відповідно до п. 2.1 Положення Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться, в тому числі квартирно-експлуатаційні відділи (КЕЧ)).

Згідно з п. 14.1 Положення фінансування квартирно-експлуатаційних витрат здійснюється відповідними розпорядниками коштів у межах асигнувань, затверджених кошторисами та планами асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету України, за схемою: Департамент фінансів МО України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ), Департамент фінансів МО України - КЕУ (КЕВ, КЕЧ, військові частини) або Департамент фінансів МО України - ГШ ЗС України, види Збройних Сил України - військові частини.

Відповідно до п. 14.2 Положення складання проектів кошторисів, планів асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету, розрахунків, які обґрунтовують показники видатків бюджету, що включаються до проекту кошторису, зведення показників спеціального фонду, виділення коштів і їх перерахування здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Законом України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" визначено, що господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.

До господарської діяльності у Збройних Силах України належить діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України з оборонних закупівель, пов`язана із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення за імпортом, яким в установленому законодавством порядку надані повноваження на право здійснення імпорту товарів військового призначення і товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Господарська діяльність у Збройних Силах України здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності. Господарська діяльність у Збройних Силах України не повинна негативно позначатися на їх боєготовності та боєздатності. Не допускається залучення військовослужбовців до виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг, не передбачених цим Законом.

З огляду на наведені норми, суд не приймає посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки спірні правовідносини сторін щодо постачання позивачем та споживання відповідачем електричної енергії не підпадають під визначення господарської діяльності у Збройних Силах України та не передбачають ведення підсобного господарства, виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг, передачі в оренду рухомого та нерухомого військового майна в межах і порядку, визначених цим Законом, не є діяльністю з оборонних закупівель, пов`язаною із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення за імпортом, не здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, відповідний перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2000 року № 1171 і він не містить у собі діяльності зі споживання чи придбання електричної енергії.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що на спірні правовідносини сторін не поширюються положення Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", зокрема, ст. 5 Закону, якою врегульовано відповідальність військової частини саме як суб`єкта господарської діяльності у розумінні Закону та відповідно до якої військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про його неналежність, оскільки стороною договору (споживачем) був саме відповідач, й ним взято обов`язок з виконання передбачених договором зобов`язань, в тому числі з оплати отриманої електричної енергії, при цьому споживання електричної енергії без укладення договору не допускається.

Також, відповідачем у підтвердження своїх доводів про недостатність та відсутність коштів не надано будь-яких доказів.

Крім того, судом враховується, що Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2023р. скасовано ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.02.2023р., якою було зупинено провадження у справі №924/714/22 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню на суму 1077987,77 грн. інфляційних втрат та 120204,02 грн. річних, у частині позовних вимог про стягнення 453,59 грн. річних належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, 3/1 код 07928461) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" (м. Чернівці, вул. Ясська, 13, код 42828866, на поточний рахунок № НОМЕР_1 в AT "Ощадбанк", МФО 300,77 грн. (один мільйон сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 77 коп.) інфляційних втрат та 120204,02 грн. (сто двадцять тисяч двісті чотири гривні 02 коп.) річних, 17972,88 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 88 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення 453,59 грн. річних відмовити.

Повний текст рішення складено 19.05.2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 5 примірників:

1 - в матеріали,

2, 3 - позивачу ( ; 58005, м. Чернівці, вул. Ясська, 13; 58003, м. Чернівці, вул.Буковинська, 33А, корпус 1),

4 - відповідачу ( ; 29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, 3/1). рек.

5 - третій особі - Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6). рек.