ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 травня 2023 року справа №903/563/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Ведмедюка Михайла Петровича,

за присутності в засіданні суду прокурора відділу Волинської обласної прокуратури Савчука І.А. (службове посвідчення №071759 від 01.03.2023р.),

та за відсутності представників сторін, заявника у зв`язку з їх неявкою в судове засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області

заяву Головного державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А.

про видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення суду

у справі за позовом заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ліпко Миколи Антоновича, м. Луцьк

про стягнення 23 011,28 грн.,

встановив:

11 травня 2023 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області була зареєстрована заява за підписом головного державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А. від 09.05.2023р. №106 про видачу дубліката наказу Господарського суду Волинської області №903/563/20-1 від 25.09.2020р. про примусове виконання рішення від 03.09.2020р. у справі №903/563/20.

Ухвалою від 11.05.2023р. заяву було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.05.2023р. з повідомленням про день та час його проведення усіх учасників судового процесу.

У визначений ухвалою від 11.05.2023р. день та час в судове засідання сторони в судове засідання своїх представників не направили, не з`явився в судове засідання також і представник відділу ДВС м. Луцьк.

З огляду на визначені положеннями п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень ГПК України десятиденні строки розгляду судом заяв відповідної категорії, суд вважає за можливе та необхідне здійснити розгляд відповідної заяви Головного державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А. в даному судовому засіданні, за відсутності представників сторін та відділу ДВС м. Луцьк.

Присутній в судовому засіданні прокурор стосовно заяви про видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення суду не заперечив.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про її обґрунтованість, наявність визначених законодавством підстав для задоволення, зокрема, з огляду на наступне:

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням принципу обов`язковості виконання рішень.

Принцип обов`язковості судового рішення також закріплено ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 18 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід`ємною частиною судового розгляду, невід`ємною стадією процесу правосуддя, про що зазначено в численних Рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року, у справі Ромашов проти України від 27 липня 2004 року, у справі Дубенко проти України від 11 січня 2005 року та ін.

В справі "Шмалько проти України" Європейський суд зазначив, що право на суд, яке закріплене у частині 1 статті 6 Конвенції, було б лише ілюзією, якщо б держави допускали такий стан речей, коли остаточні рішення національних судів залишалися б невиконаними. Суд звернувся до положень, сформульованих у його попередніх аналогічних справах, зазначаючи, що тлумачення частини 1 статті 6 Конвенції винятково як такої, що стосується лише доступу до суду та процедури розгляду справи у суді, було б несумісним із принципом верховенства права, який держави-учасниці зобов`язались дотримувати, ратифікуючи Конвенцію.

З наведеного вбачається, що право на суд реально забезпечується лише фактичним виконанням рішення суду, що може бути досягнуто, зокрема, під час виконавчого провадження.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.09.2020р. у справі №903/563/20 позов задоволено, ухвалено стягнути з підприємця Ліпко М.А. на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 23 011,28 грн. та стягнути з підприємця Ліпко М.А. на користь прокуратури Волинської області 2 102 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. На виконання означеного рішення було видано накази від 25.09.2020р. №903/563/20-1 та №903/563/20-2.

Головний державний виконавець першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренга А.А. в заяві від 09.05.2023р. №106 повідомляє, що 13.04.2021р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65110068. На підставі ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", з метою виконання рішення суду та збереження майна боржника, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Направлено запити до реєструючих органів з метою виявлення майна та коштів боржника. При передачі ВП №65110068 з Першого відділу ДВС у місті Луцьку до відділу примусового виконання рішень у Волинській області виконавче провадження було втрачено.

В ході виконавчих дій виконавчий лист №903/563/20-1, виданий 25.09.2020р. Господарським судом Волинської області про стягнення з Ліпко М.А. в користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин механізмів або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 23 011,28 грн. було втрачено.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 18 ГПК України.

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Вимог до змісту і форми заяви про видачу дублікату наказу законом не висувається.

Зазначеною нормою суду не надано права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу.

Суд зазначає, що факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання судового рішення, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача. Відсутність виконавчого листа, своєчасно пред`явленого стягувачам, перешкоджає виконанню рішення суду та порушує його права.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі №2-2236/12.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 здійснено висновок, що оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі.

Крім того, суд зауважує, що видача дублікату наказу не стосується вирішення господарського спору по суті, а носить виключно процесуальний характер.

В даному випадку відсутність наказу у головного державного виконавця першого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції унеможливлює виконання рішення суду у справі №903/563/20, порушує права Державної служби України з безпеки на транспорті, як стягувача.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідну заяву слід задовольнити із видачею відповідного дубліката виконавчого документа.

Керуючись ст.ст. 232-235, п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Головного державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А. про видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення суду задовольнити.

2. Видати дублікати наказу Господарського суду Волинської області від 25.09.2020р. №903/563/20-1.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

З врахуванням положень ст.ст. 253-257 ГПК України, ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 18.05.2023р.

Суддя В. А. Войціховський

ухвалу направити:

- Луцькій окружній прокуратурі ();

- Волинській обласній прокуратурі ();

- Державній службі України з безпеки на транспорті ();

- підприємцю Ліпко М.А. ( АДРЕСА_1 );

- Першому відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Оригінал дубліката наказу суду здійснити направленням на поштову адресу Першого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А).