ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 травня 2023 року Справа № 903/158/23

Суддя Господарського суду Волинської області Шум М.С. за участю секретаря судового засідання Королюка І.В., розглянувши матеріали заяви представника Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню,

по справі №903/158/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна», м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ", Волинська обл., Іваничівський р-он, с. Топилище

про стягнення 108 720. 00грн.

Представники сторін:

від стягувача: н/з

від боржника: н/з

в с т а н о в и в:

рішенням Господарського суду Волинської області від 12.04.2023 було задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» до Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" про стягнення 108 720,00 грн.

04.05.2023 на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.04.2023 було видано наказ №903/158/23-1.

08.05.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява від представника Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в якій заявник просить визнати наказ Господарського суду Волинської області №903/158/23-1 від 04.05.2023 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 11.05.2023 заяву Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено у судовому засіданні 18.05.2023 об 12 год. 10 хв.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» у додаткових поясненнях від 17.05.2023 розгляд заяви просить здійснювати без участі його представника та додатково зазначає, що Фермерське господарство "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ"добровільно виконало свої зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» в частині оплати боргу в сумі 108 720,00 грн., а тому у позивача відсутня до відповідача вимога в частині стягнення основної суми боргу. Водночас, вимога в частині стягнення з відповідача в користь позивача 8 000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги та 2 684,00 грн. витрат судового збору залишається без змін.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, строки розгляду заяви, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідиши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 статті 327 ГПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.04.2023 було задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» до Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ", а саме:

- стягнути з Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" (Волинська область, Іваничівський р-он, село Топилище, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (03022, м. Київ, вул. Смольна, 9Б, ) 108 720,00 грн. заборгованості, 8 000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги та 2 684,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ від 04.05.2023 за №903/158/23-1.

Судом встановлено, що відповідач - Фермерське господарство "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ"добровільно виконав свої зобов`язання перед ТзОВ «Агріі Україна» частково, а саме: сплатив заборгованість у розмірі 108 720.00грн.

Відповідно до матеріалів справи, у позивача відсутні претензії до відповідача в частині стягнення суми боргу в розмірі 108 720.00 грн., водночас вимога в частині стягнення з відповідача в користь позивача 8 000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги та 2 684,00 грн. витрат судового збору залишається без змін

Згідно ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 11.07.2019 по справі № 910/8665/17 висловився про те, що підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 по справі 195/465/15-ц висловився про те, що при розгляді заяви щодо визнання наказу таким що не підлягає виконанню, судом не вирішується питання про помилкову чи непомилкову видачу наказу на виконання рішення, а лише можливість виконання рішення, яке не набрало законної сили у відповідності до положень ГПК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові суду №910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, часткове припинення зобов`язань за наказом Господарського суду Волинської області №903/158/23-1 від 04.05.2023 , заява Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" в частині визнання наказу суду №903/158/23-1 від 04.05.2023 про стягнення з ФГ "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" на користь ТзОВ «Агріі Україна» заборгованості в сумі108 720,00 грн. таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 234-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фермерського господарства "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" про визнання наказу №903/158/23-1 від 04.05.2023 в частині стягнення з ФГ "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" на користь ТзОВ «Агріі Україна» 108 720,00 грн. заборгованості таким, що не підлягає виконанню задовольнити .

2. Визнати наказ Господарського суду Волинської області №903/158/23-1 від 04.05.2023 виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.04.2023 у справі №903/158/23 в частині стягнення з ФГ "АГРОІНВЕСТ - ТОПИЛИЩЕ" на користь ТзОВ «Агріі Україна» заборгованості в сумі 108 720,00 грн. таким, що не підлягає виконанню .

3. В іншій частині виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/158/23-1 від 04.05.2023 залишити без змін.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 22.05.2023.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум