ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Справа № 902/594/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Наєв Д.С.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Шишковська А.Б.

відповідача Чернівецької селищної ради - не з`явився

відповідача Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" - адвокат Ткачук В.П., адвокат Слободянюк М.В., адвокат Герасимчук О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.12.2022 р.

ухвалене у м. Вінниці, повний текст складено 29.12.2022 р.

у справі № 902/594/22 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця Злощинської Надії Миколаївни

до відповідачів:

1. Чернівецької селищної ради

2. Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)"

про визнання недійсними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за Релігійною організацією "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)"

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 19.12.2022 р. у справі № 902/594/22 задоволено позов фізичної особи-підприємця Злощинської Надії Миколаївни до відповідачів Чернівецької селищної ради, Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" про визнання недійсними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за Релігійною організацією "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)".

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Релігійна організація "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 29.12.2022 р. у справі № 902/594/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову.

Доводить, що суд першої інстанції всупереч ч.4 ст.75 ГПК України не врахував обставини, встановлені рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1025/16 від 03.08.2018 р., зокрема, про відсутність у підприємця Злощинської Н.М. права користування земельною ділянкою площею 0,3754 га, розташованою за адресою Вінницька область, Могилів-Подільський (раніше Чернівецький) район, с. Борівка, вул. Богдана Хмельницького, 2 Б. Цим рішенням суду встановлено, що ФОП Злощинської Н.М. не виконала рішення Борівської сільської ради щодо надання їй спірної земельної ділянки в оренду, не зареєструвала договір оренди в установленому порядку, а тому не набула права користування спірною земельною ділянкою.

Скаржник пояснює, що суд дійшов помилкового висновку в оскаржуваному рішенні, що на даний час між ФОП Злощинська Н.М. та Чернівецькою селищною радою діє договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0002 площею 0,3754 га в редакції від 14.02.2007 р., який укладений між Борівською сільською радою/орендодавцем та ОСОБА_1 /орендарем зі збереженням усіх істотних умов договору, який закінчується 17.06.2056 р.

Зазначає про помилковість такого висновку, оскільки вищевказаний договір був розірваний його сторонами відповідно до угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.07.2007 р. (а.с.107 т.2), на підставі якої припинено право оренди земельної ділянки, що підтверджено також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 01.03.2019 р.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував ряд інших істотних обставин, зокрема, що нерухоме майно придбане не ФОП Злощинською Н.М., а громадянкою ОСОБА_2 , рішення відповідача Чернівецької селищної ради про надання ФОП Злощинській Н.М. земельної ділянки площею 0,0366 га, а не в цілому спірної земельної ділянки, ігнорування нею обов`язку укладення договору оренди цієї земельної ділянки, відсутність державної реєстрації підприємницької діяльності Злощинської Н.М. як фізичної особи підприємця на час прийняття рішень, які нею оскаржуються, відсутність у позивача права власності на все вищевказане нежитлове приміщення, а лише на його частку після розлучення з її чоловіком Злощинським Олександром Миколайовичем, що вбачається з рішення Чернівецького районного суду Вінницької області у справі № 150/718/18 від 16.07.2019 р., а також про забудову спірної земельної ділянки храмом.

За наведених обставин просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/594/22 від 29.12.2022 р. та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

ФОП Злощинська Н.М. подала до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому пояснює, що вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ч.4 ст.75 ГПК України та не врахування ним обставин, встановлених рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 902/1025/16 від 03.08.2018 р., зокрема про відсутність у ФОП Злощинської Н.М. права користування земельною ділянкою площею 0,3754 га. Стверджує, що висновки, зазначені у рішенні суду у справі № 902/1025/16, викладені представником Релігійної громади довільно та не відносяться до обставин, які у відповідності до ч.4 ст.75 ГПК України доведенню не підлягають.

Доводить, що рішенням суду у справі № 902/1025/16 було встановлено, що право оренди земельної ділянки, яка знаходиться під приміщенням будівлі магазину, виникло у позивача на підставі укладеного 11.10.2010 р. договору купівлі-продажу вищезазначеної будівлі, однак не було нею реалізовано.

Також звертає увагу, що у справі № 902/1025/16 висновком експерта підтверджені доводи позивача про неавтентичність підпису позивачки на заяві від 25.07.2011 р. за вх.№ 74, на підставі якої Борівською сільською радою був проведений поділ земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0002 площею 0, 3751 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0031 та :01:003:0032.

Зазначає, що суд прийшов до висновку, що існування або відсутність спірного рішення № 94 від 15.08.2011 р. та № 166 від 05.09.2016 р. в частині п.п. 1, 2, 3, 5 і 6 ніяким чином не вплинуло на подальшу реалізацію прав та інтересів позивачки, зокрема її право орендувати земельну ділянку більшої чи меншої площі, оскільки таке право в першу чергу ґрунтується на нормах ст.120 ЗК України та ст.377 ЗК України і випливає із договору купівлі-продажу від 11.10.2010 р.

Робить висновок, що правова оцінка повноважень Борівської сільської ради щодо прийняття рішень № 94 від 15.08.2011 р. на № 166 від 05.09.2016 р. та застосування норм права до спірних правовідносин не є преюдиційним фактом та не є підставою для звільнення від доказування у справі № 902/594/22.

Також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду, що на даний час між ФОП Злощинською Н.М. та Чернівецькою селищною радою діє договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0002 площею 0,3751 га в редакції від 14.02.2007 р., який укладений Борівською сільською радою та орендарем Кушнір Людмилою Андріївною зі збереженням усіх істотних умов договору, який закінчується 17.06.2056 р.

Як було встановлено рішенням суду першої інстанції, підстави виникнення права оренди за умови розміщення на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна, у випадку переходу права власності на нерухомість, є відмінними від загального регулювання даних відносин. Вказує, що сукупністю доказів підтверджено факт, що будівля магазину, яка була предметом договору купівлі-продажу від 11.10.2010 р. на час його укладення знаходилася саме на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0002, і була набута позивачкою у власність 11.10.2010 р., а тому згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, до позивача перейшло право користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, після переходу до ФОП Злощинської Н.М. права власності на об`єкт нерухомого майна договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, припинив дію щодо Кушнір Л.А., однак діє на тих самих умовах стосовно позивачки як нової власниці нерухомості.

Вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що наявність та укладення Борівською сільською радою та Кушнір Л.А. угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.02.2007 р. (а.с. 107 т.2) як юридичний факт не породжує жодних правових наслідків, оскільки імперативно в силу закону саме 11.10.2010 р. відбулася заміна сторони орендаря цього договору з Кушнір Л.А. на ФОП Злощинську Н.М., а тому станом на 21.12.2010 р. угода підписана Куршір Л.А. є угодою, що підписана неналежною стороною договору, тому договір фактично не було розірвано.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема, що суд не врахував ряд інших обставин, зокрема відсутність у позивача права власності на все вищевказане нежитлове приміщення, а лише на його частину, що вбачається з рішення Чернівецького районного суду Вінницької області у справі № 150/718/18 від 16.07.2019 р. позивач зазначає, що така обставина жодним чином не впливає на чинність договору оренди від 14.02.2007 р. і за бажанням сторін - співвласників приміщення магазину, може бути приведена у відповідність із дійсними обставинами. Водночас за даними Реєстру речових прав право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано лише за позивачкою.

Вказує, що зі змісту заявлених позовних вимог про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, позивачка прагне захистити своє право оренди на земельну ділянку, право постійного користування на частину якої зареєстровано за іншою особою. Також, зазначає, що поновлення порушених прав безпосередньо пов`язане із внесенням відомостей щодо державної реєстрації речових прав в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України, та скасування державної реєстрації речового права відповідача релігійної організації, як то визначає ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Також позивачка вважає безпідставними доводи скаржника, що на спірній земельній ділянці розташовані соціально-культурні об`єкти, а суд першої інстанції не взяв до уваги наявні в матеріалах справи дозвільні і технічні документи збудованого храму Святого Апостола Іоанна Богослова, який наразі ще не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано.

Позивач доводить, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав, відсутні будь-які відомості про об`єкти нерухомого майна чи інші речові права щодо таких об`єктів, а будівництво храму Святого Апостола Іоанна Богослова ведеться протягом багатьох років на суміжній земельній ділянці і розпочато задовго до прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваних рішень, які є предметом даного спору. Наголошує, що позивачем фактично використовувалась вся земельна ділянка площею 0,3754 га.

На підставі викладеного просить апеляційну скаргу Релігійної громади Святого Апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року у справі № 902/594/22 - залишити без змін.

17.02.2023 р. представником Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" подано до суду клопотання про долучення копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198748109 від 03.02.2020 р., копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 320250710 від 16.01.2023 р.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що одним із доводів апеляційної скарги є відсутність у позивача права власності на все нежитлове приміщення, розташоване на спірній земельній ділянці, а лише на його частку, що вбачається з рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.07.2019 р. у справі № 150/718/18. Вважає, що Господарський суд Вінницької області вказаних обставин помилково не врахував.

Відповідач/заявник вказує, що під час розгляду справи № 902/594/22 не зміг надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2023 р., який підтверджує право власності Злощинського Олександра Миколайовича на частину нежитлової будівлі магазину за адресою: Вінницька область, Чернівецький район, с. Борівка, вул. Хмельницького Богдана (вул. Маркса К.), будинок 2 з причин, що об`єктивно не залежали від нього, оскільки державну реєстрацію права власності проведено 31.01.2020 р., а 16.01.2023 р. внесено зміни щодо адреси місцезнаходження об`єкту нерухомості змінено порядковий номер будинку: з буд.2А на буд.2 на підставі рішення суду.

Про дату державної реєстрації 16.01.2023 р. вказується у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2023 р., що є доказом проведеної реєстрації після розгляду справи та прийняття оскаржуваного рішення.

Вважає поважними причини неподання доказів до суду першої інстанції та просить суд апеляційної інстанції прийняти та врахувати дані докази при розгляді справи.

Колегія суддів розглянувши клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, встановила, що копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198748109 від 03.02.2020 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 320250710 від 16.01.2023 р. /а.с. 214-215 у т.2/ до суду першої інстанції не подавались.

Згідно з частиною третьою статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На підставі матеріалів справи колегія справи встановила, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198748109 від 03.02.2020 р. існував на час розгляду справи, проте відповідачем поданий не був і останній не надано обгрунтування неможливості подання відповідного доказу. При цьому, суд першої інстанції надав учасникам справи рівні можливості надати всі необхідні докази і пояснення у справі, неодноразово відкладав розгляд справи, тобто - створив всі умови для надання таких доказів.

Натомість позивач надав обґрунтування неможливості подання копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 320250710 від 16.01.2023 р., оскільки витяг був сформований після ухвалення рішення у справі 19.12.2022 р. Разом з тим, про рішення Чернівецького районного суду Вінницької області у справі № 150/718/18 від 16.07.2019 р. до ухвалення рішення у даній справі мало бути доведено незалежно від факту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наведені обставини виключають прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів (копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198748109 від 03.02.2020 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 320250710 від 16.01.2023 р.) у порядку статті 269 ГПК України.

Також, Релігійна громада Святого Апостола Іоана Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько - Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України) подала до суду письмові пояснення, у яких вказує, що судом першої інстанції було встановлено, що після переходу до підприємця Злощинської Н.М. права власності на об`єкт нерухомого майна договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, припинив дію щодо ОСОБА_1 , однак діє на тих самих умовах стосовно позивачки ФОП Злощинської Н.М. як нової власниці нерухомості.

Вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що потребуватиме додаткових засобів судового захисту.

Доводить, що оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав.

Вважає, що виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Стверджує, що обраний позивачем невірний спосіб захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишились доводи представників Релігійної громади Святого Апостола Іоана Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько - Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православна церква України) адвокатів Герасимчука О.О., Слободянюка М.В., Ткачука В.П., про необхідність залучення до участі у судовій справі ОСОБА_3 в яктості третьої особи без самостійних вимог, оскільки як вбачається із рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.07.2019 р. у справі № 150/718/18, колишній чоловік позивачки, ОСОБА_3 на даний час являється власником У частки нежитлової будівлі - приміщення магазину літ «А» загальною площею 270,6 м2, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Таким чином, рішення у даній справі безпосередньо впливають на права та інтереси ОСОБА_3 як співвласника частки нежитлової будівлі-магазину, який було придбано у власність ОСОБА_2 у ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 11.10.2010 р.

Просить взяти викладене до уваги як підству для скасування рішення Господарського суду Вінницької області у даній справі.

В судове засідання від 04.05.2023 р. у приміщення Північно-західного апеляційного господарського суду з`явились представники відповідача адвокати Герасимчук О.О., Слободянюк М.В., Ткачук В.П.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 р. було задоволено клопотання керівника Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Чернівецького районного суду Вінницької області. Разом з тим, Чернівецький районний суд Вінницької області на зв`язок не вийшов. Відповідальний працівник суду у телефонному режимі повідомив, що у суді відсутня електроенергія та інтернет.

Колегія суддів за клопотанням представників відповідача адвокатів Герасимчука О.О., Слободянюка М.В., Ткачука В.П., які в телефонному режимі узгодили позицію із керівником релігійної організації, ухвалила продовжувати слухання справи без участі керівника релігійної організації.

В судовому засіданні представники Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Чернівецька селищна рада не забезпечили явку представників у судове засідання, тоді як була повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа /а.с.109 у т.3/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача Чернівецької селищної ради за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

14.02.2007 р. Борівської сільською радою як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем укладений договір оренди землі /а.с.101-106 у т.2/.

Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,3754 га, на якій знаходиться об`єкт нерухомості - магазин (п.3 договору).

Відповідно до п.8 договору його укладено на 49 років.

Пунктом 9 договору сторони погодили розмір орендної плати: 768,06 грн в рік.

18.07.2007 р. договір зареєстровано у Чернівецькому відділі ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис № 1. Факт державної реєстрації речового права на підставі цього договору за ОСОБА_1 підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.07.2016 /а.с.28 у т.1/.

11.10.2010 р. ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину за адресою АДРЕСА_2 /а.с.16-17 у т.1/.

Згідно із п.1.3 договору нежитлова будівля магазину, зазначена в плані літерою "А", загальною площею 270,6 кв.м, знаходиться на земельній ділянці площею 0,3754 га, якій присвоєно кадастровий номер 010030002. У зв`язку із тим, що земельна ділянка, на якій розташований предмет договору, знаходиться в оренді згідно з договором від 14.02.2007 р., продавець зобов`язується сприяти в укладенні договору оренди покупця з орендодавцем.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького району Суперсон О.П., а також зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг № 9191665 від 11.10.2010 р. про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів /а.с.18 у т.1/.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 304365117 (час формування 06.07.2022 р. 15:37:20) на час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі магазину літ. "А" загальною площею 270,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як Борівська сільська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0002 площею 0,3754 га. /а.с. 19-21 у т.1/.

Рішенням 43 сесії 5 скликання Борівської сільської ради від 26.10.2010 р. вирішено: - надати ПП Злощинській Н.М. земельну ділянку в оренду терміном на 49 років з правом викупу загальною площею 0,3754 га, в тому числі під капітальною одноповерховою забудовою 0,0270 га, під проходами та площадками - 0,3484 га із земель комерційного використання сільської ради для обслуговування приміщення магазину та комерційних потреб;

- відповідно до п.1.3 договору купівлі-продажу ПП Злощинській Н.М. укласти з Борівською сільською радою договір оренди землі;

- орендну плату встановити в розмірі 1% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 0,257 грн за кв. метр, всього 964,78 грн на рік;

- зобов`язати ПП Злощинську Н.М. виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст.96 ЗК України /а.с.22 у т.1/.

На виконання цього рішення Ради 28.10.2010 р. Борівською сільською радою та Злощинською Н.М. укладений/підписаний договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3754 га, в тому числі під капітальною одноповерховою забудовою 0,0270 га, під проходами та площадками - 0,3484 га. Строк оренди згідно з п.8 договору погоджений 49 років, орендна плата - 1% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 0,257 грн за кв. метр, всього 964,78 грн на рік /а.с.23-25 у т.1/.

Судом встановлено, що державна реєстрація договору оренди землі не вчинена, що додатково підтверджено відсутністю відмітки щодо його реєстрації у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК".

Представник позивачки пояснила суду першої інстанції, що у реєстрації договору було відмовлено у зв`язку із відсутністю технічної документації із землеустрою.

Колегією суддів встановлено, що 14.12.2010 р. рішенням 2 сесіі 6 скликання Борівської сільської ради № 22 (пункт 2) надано ПП Злощинській Н.М. дозвіл на розробку технічної документації з метою передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 0,3754 га для обслуговування викупленого приміщення магазину та комерційних потреб у с.Борівка, вул.К.Маркса, 2 /а.с.26 у т.1/.

Відповідно до рішення Борівської сільської ради № 53 від 15.03.2011 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди на земельну ділянку приватного підприємця Злощинської Н.М. на території Борівської сільської ради, розроблену Вінницькою регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"; надано позивачці в оренду земельну ділянку загальною площею 0,3754 га із земель запасу на 49 років; зобов`язано позивачку приступити до використання земельної ділянки після укладення договору оренди та його державної реєстрації /а.с.27 у т.1/.

Після затвердження Радою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди на земельну ділянку, державна реєстрація договору оренди землі вчинена не була.

Суду надане рішення Борівської сільської ради від 15.08.2011 р. № 94, відповідно до якого вирішено надати ПП Злощинській Н.М. земельну ділянку в оренду терміном на 49 років з правом викупу загальною площею 0,0366 га, в тому числі під спорудами 0,0080 га, двір - 0,0019 га із земель комерційного використання сільської ради для обслуговування приміщення магазину та комерційних потреб, ним же вирішено укласти з позивачкою відповідний договір та встановлено орендну плату /а.с.77 у т.1/.

05.09.2016 р. рішенням № 166 20 сесіі 7 скликання Борівської сільської ради вирішено /а.с.64 у т.1/: провести поділ земельної ділянки комунальної власності комерційного призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,3754 га кадастровий номер :01:003:0002, що розташована в селі Борівка, Чернівецького району, Вінницької області по вул. Богдана Хмельницького, 2 (К.Маркса, 2); виготовити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на дві земельні ділянки площею 0,0366 га і 0,3388 га відповідно до поданої заяви та рішення від 15.08.2011 р. № 94; рішення 2 сесіі 6 скликання від 14.12.2010 р. вважати таким, що втратило чинність (стосовно надання ПП Злощинській Н.М. дозволу на розробку технічної документації з метою передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 0,3754 га).

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 03.08.2018 р. у справі № 902/1025/16, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 р. відмовлено у задоволенні позову підприємця Злощинської Н.М. до Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання недійсними рішень ради від 15.08.2011 р. № 94 та від 05.09.2016 р. № 166.

Відповідно до рішення 74 сесії 7 скликання Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області № 551 від 20.08.2019 р. вирішено присвоїти нову поштову адресу об`єкту нерухомого майна - земельній ділянці площею 0,3388 га за адресою: с. Борівка, вул. Б. Хмельницького, 2 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, кадастровий номер: :01:003:0032 та вважати її: 24123, Вінницька обл., Чернівецький р-н, с. Борівка, вул. Б. Хмельницького, 2б /а.с.31 у т.1/.

Рішенням № 552 від 20.08.2019 р. 74 сесії 7 скликання Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області змінено цільове призначення земельної ділянки комунальної власності площею 0,3388 га з будівництва і обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) на будівництво і обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код 03.04), в межах однієї категорії земель, розташованої за адресою: с. Борівка, вул. Б. Хмельницького, 2б Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер: :01:003:0032 /а.с.32 у т.1/.

Відповідно рішення № 553 від 20.08.2019 р., прийнятого Борівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області на 74 сесії 7 скликання, затверджено проект щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 0,3754 га з кадастровим номером :01:003:0002, яка знаходиться по вул. Б. Хмельницького,2 в с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області, а саме на утворені в результаті поділу /а.с.33 у т.1/:

- земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером :01:003:0031 та площею 0,0366 га, яка знаходиться за адресою: вул.Б.Хмельницького, 2 в с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області;

- земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій з кадастровим номером :01:003:0032 та площею 0,3388 га, яка знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 2б в с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області.

В подальшому повноваження щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, а також всі повноваження як орендодавця і правонаступника усіх прав і обов`язків Борівської сільської ради перейшли до Чернівецької селищної ради, і факт правонаступництва підтверджується відомостями ЄДРПОУ, які перебувають в загальному доступі, та не заперечувався сторонами у справі, відтак відповідно до вимог ч.1 ст.75 ГПК України не потребує доказуванню.

25.03.2022 р. Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області на 28 позачерговій сесії 8 скликання прийнято рішення № 843, відповідно до якого:

- затверджено розроблений ПП "Гео-СВІТ" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Чернівецької селищної ради площею 0,3388 га кадастровий номер :01:003:0032, цільове призначення якої змінюється з "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення - 03.07)" на "для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код цільового призначення - 03.04)" в межах с. Борівка по вул. Б. Хмельницького, 2б на території Чернівецької селищної ради;

- змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,3388 га, яка перебуває у комунальній власності Чернівецької селищної ради та визначено цільове призначення вказаної земельної ділянки площею 0,3388 га кадастровий номер :01:003:0032 "для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код цільового призначення - 03.04)";

- передано в постійне користування Релігійній організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" земельну ділянку площею 0,3388 га, кадастровий номер :01:003:0032 цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код цільового призначення - 03.04) в межах с. Борівка по вулиці Б. Хмельницького, 2 б на території Чернівецької селищної ради /а.с.34 у т.1/.

01.04.2022 р. ФОП Злощинська Н.М. звернулася із заявою до Чернівецького селищного голови щодо укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,3754 га, що знаходиться у селі Борів по вул. Б.Хмельницького, буд.2 /а.с.35 у т.1/.

У відповідь позивачку повідомлено листом № 450 від 11.05.2022 р., що за результатами голосування постійної комісії з питань земельних відносин рішення не отримало необхідної кількості голосів на підтримку /а.с.36 у т.1/, дана обставина також підтверджується відповідним витягом з протоколу від 06.05.2022 р. № 1 /а.с.37 у т.1/.

Водночас 12 травня 2022 року Чернівецькою селищною радою прийнято рішення, яким, зокрема: громадянці Злощинській Надії Миколаївні надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,0366 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі кадастровий номер :01:003:0031 із земель комунальної власності житлової та громадської забудови на території Чернівецької селищної ради в межах населеного пункту с. Борівка, вул. Богдана Хмельницького, 2; встановлено оренду плату за користування земельною ділянкою в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки; уповноважено селищного голову Олену Бень у встановленому законодавством порядку забезпечити підписання договору оренди земельної ділянки /а.с.39-40 у т.1/. За змістом таке рішення відповідає рішенню Борівської сільської ради від 15.08.2011 р. № 94, відповідно до якого вирішено надати ПП Злощинській Н.М. земельну ділянку в оренду терміном на 49 років з правом викупу загальною площею 0,0366 га, в тому числі під спорудами 0,0080 га, двір - 0,0019 га із земель комерційного використання сільської ради для обслуговування приміщення магазину та комерційних потреб, ним же вирішено укласти з позивачкою відповідний договір та встановлено орендну плату. Як зазначено вище, рішення Борівської сільської ради від 15.08.2011 р. № 94 було предметом судового розгляду/оцінки і суд відмовив у задоволенні позову про визнання цього рішення недійсним.

Відповідачем Чернівецькою селищною радою надані суду матеріали з технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Борівської сільської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Б.Хмельницького, 2 в межах с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області /а.с.62-63, 66-68, 74, 76 у т.1/, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки під кадастровими номерами :01:003:0002 /а.с.65, 72 у т.1/, :01:003:0032 /а.с.69 у т.1/, :01:003:0031 /а.с.73 у т.1/, клопотання відповідача Релігійної організаці "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" про затвердження проекту землеустрою /а.с.78 у т.1/, матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Чернівецької селищної ради, цільове призначення якої змінюється з для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07.) на для будівництва та обслуговування громадських та релігійних організацій (код 03.04.) в межах с. Борівка по вулиці Б.Хмельницького, 2 б на території Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області /а.с.82, 85 у т.1/.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 305806176 (час формування 26.07.2022 10:11:05) вбачається реєстрація за відповідачем права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0032 загальною площею 0,3388 га /а.с. 87 у т.1/.

Звертаючись до суду із позовом підприємець Злощинська Надія Миколаївна доводить, що придбавши 11.10.2010 р. у Кушнір Л.А. нежитлову будівлю магазину, яка розміщена на земельній ділянці площею 0,3754 га кадастровий номер :01:003:0002, вона набула право оренди вказаної земельної ділянки. Тоді як рішення Борівської сільської ради Чернівецького району та її правонаступника Чернівецької селищної ради рішень щодо зміни цільового призначення даної земельної ділянки, щодо її поділу та передачі однієї із її частин у постійне користування відповідачу релігійній громаді порушує законні права та інтереси позивачки і не відповідає чинному законодавству, яке регулює суспільні відносини у даній сфері.

Господарський суд Вінницької області відповідно до оскаржуваного рішення позовні вимоги задоволив, зазначивши, що орган місцевого самоврядування за наявності чинного права оренди позивачки на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0002 площею 0,3754 га та за відсутності підстав припинення права користування земельною ділянкою діяв не у відповідності та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, - всупереч нормам абз. 3 частини 2 ст.24 Закону України "Про оренду землі", ст.56 Закону України "Про землеустрій" та ст.186 Земельного кодексу України. Суд дійшов висновку, що протиправність оскаржуваних рішень є очевидною, тому позов про визнання недійсними оскаржуваних рішень та похідна вимога щодо скасування державної реєстрації речового права підлягає задоволенню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно зі статтею 116, 124 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Частинами 1, 2 ст.20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування України").

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними рішень сільської ради:

1) рішення № 552 від 20.08.2019 р., прийнятого Борівською сільською радою, яким змінено цільове призначення земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер: :01:003:0032 площею 0,3388 га з будівництва і обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) на будівництво і обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код 03.04), в межах однієї категорії земель;

2) рішення № 553 від 20.08.2019 р., прийнятого Борівською сільською радою, яким затверджено проект щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 0,3754 га з кадастровим номером :01:003:0002, а саме на утворені в результаті поділу:

- земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером: :01:003:0031 та площею 0,0366 га;

- земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій з кадастровим номером: :01:003:0032 та площею 0,3388 га.

3) рішення № 843 від 25.03.2022 р., прийнятого Чернівецькою селищною радою, яким:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Чернівецької селищної ради;

- змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,3388 га, яка перебуває у комунальній власності Чернівецької селищної ради та визначено цільове призначення вказаної земельної ділянки площею 0,3388 га кадастровий номер :01:003:0032 "для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код цільового призначення - 03.04)";

- передано в постійне користування релігійній організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" земельну ділянку площею 0,3388 га, кадастровий номер :01:003:0032 цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код цільового призначення - 03.04) на території Чернівецької селищної ради.

Отже, оспорювані акти прийняті радами стосовно земельних ділянок комунальної власності на територіі цих рад в межах компетенції органу місцевого самоврядування, визначеної вищенаведеними нормами.

Натомість позивачка у позовній заяві доводить, що акти не невідповідають вимогам чинного законодавства, оскільки порушують її право оренди землі площею 0,3754 га, яке ґрунтується на нормах ст..120 Земельного кодексу України та ст..377 ЦК України та випливає з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2010 р. та договору оренди землі від 28.10.2010 р.

Нормами ч.2 ст.4, ч.1 статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на наведені норми законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Колегія суддів зазначає, що відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Позивача вважає, що оспорюваними рішеннями ради порушено її право оренди земельної ділянки площею 0,3752 га, яке раніше було ій надано відповідно до рішення Борівської сільської ради від 14.12.2010 р.

Проте такі рішення органу місцевого самоврядування можуть бути скасовані лише за умови доведеності порушення прав позивача на володіння/користування земельною ділянкою і за умови що це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Однак, наявне у позивача право на оренду знаходить свою реалізацію лише на підставі укладеного правочину - договору оренди з власником землі, з дотриманням встановлених вимогами чинного законодавства України процедур.

Так, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також умовами договору оренди землі.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч.4 ст. 334 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Норми ст.125-126 Земельного кодексу України визначають, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею ст. 18 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, норми статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Разом з тим, сам по собі договір купівлі-продажу нерухомого майна за відсутності укладеного належним чином договору не призвів до виникнення права оренди земельної ділянки площею 0,3752 га на законних підставах.

Разом з тим, право користування земельною ділянкою, на якій розташований придбана будівля/споруда, виникає після державної реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що, в свою чергу, узгоджується з положеннями статті 125 Земельного кодексу України та статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення ради 28.10.2010 р. Борівською сільською радою та Злощинською Н.М. укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3754 га, в тому числі під капітальною одноповерховою забудовою 0,0270 га, під проходами та площадками - 0,3484 га, на строк оренди 49 років із погодженим розміром орендної плати - 1% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 0,257 грн за кв. метр, всього 964,78 грн на рік.

Матеріалами справи також підтверджено, що державна реєстрація цього договору проведена не була, відмітка щодо його реєстрації у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" на договорі відсутня /а.с. 23-25 у т.1/. Так само як відсутні відомості про право позивачки щодо означеної земельної ділянки у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому звертається увага, що відповідно до п.5 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі передбачено звернення юридична або фізична особа (заявник) для державної реєстрації договорів оренди до відповідного державного органу земельних ресурсів, тому саме на ОСОБА_2 покладено обов`язок щодо звернення до територіального органу Держкомзему та подання документів для реєстрації переходу права оренди на земельну ділянку. Рішення про відмову у державній реєстрації може бути оскаржено у судовому порядку.

Пояснення позивачки, що в державній реєстрації договору оренди землі було відмовлено у зв`язку із відсутністю технічної документації із землеустрою колегією суддів оціюються як безпідставні, оскільки не підтверджені матеріалами справи - доказів відмови у реєстрації/ її оскарження позивачем не надано, натомість суду надано рішення ради про затвердження технічної документації із землеустрою.

Так, 14.12.2010 р. рішенням Борівської сільської ради № 22 (пункт 2) надано ПП Злощинській Н.М. дозвіл на розробку технічної документації з метою передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 0,3754 га для обслуговування викупленого приміщення магазину та комерційних потреб у с.Борівка, вул.К.Маркса, 2 /а.с.26 у т.1/.

Відповідно до рішення Борівської сільської ради № 53 від 15.03.2011 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди на земельну ділянку приватного підприємця Злощинської Н.М. на території Борівської сільської ради, розроблену Вінницькою регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"; надано позивачці в оренду земельну ділянку загальною площею 0,3754 га із земель запасу на 49 років; зобов`язано позивачку приступити до використання земельної ділянки після укладення договору оренди та його державної реєстрації /а.с.27 у т.1/.

Натомість позивачка на підставі вищезазначених рішень Борівської сільської ради та договору оренди потягом тривалого терміну не вчинила необхідних дій для внесення відомостей про оренду землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав нанерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що договір оренди землі, укладений позивачкою і Борівською сільською радою, не набрав чинності, і право оренди позивачки щодо земельної ділянки комунальної власності площею 0,3754 га з кадастровим номером :01:003:0002 не виникло, що доводить відсутність підстави позову.

Враховано судом, що ФОП Злощинська Н.М. не виконувала орендних платежів за користування земельною ділянкою будь-якої площі, отже - не приступила фактично до виконання договору оренди земельної ділянки, і така обставина додатково свідчить, що ФОП Злощинська Н.М. не набула права орендаря на підставі договору оренди.

Така бездіяльність позивачки не доводить реальність її наміру використовувати земельну ділянку на умовах оренди.

Натомість законний інтерес позивачки на користування земельною ділянкою під належним ій приміщенням магазину не порушений оспорюваними рішеннями ради.

Так, технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Борівської сільської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Б.Хмельницького, 2 в межах с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області /а.с.62-63, 66-68, 74, 76 у т.1/ підтверджено поділ земельної ділянки таким чином, що земельна ділянка комунальної форми власності з кадастровим номером :01:003:0031 загальною площею 0,0366 га, в тому числі під спорудами 0,0080 га, двір - 0,0019 надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул.Б.Хмельницького, 2 в межах с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області.

Рішеннями Борівської сільської ради від 15.08.2011 р. № 94 та Чернівецької селищної ради від 12 травня 2022 року ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0366 га, в тому числі під спорудами 0,0080 га, двір - 0,0019 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі кадастровий номер :01:003:0031 із земель комунальної власності житлової та громадської забудови на території Чернівецької селищної ради в межах населеного пункту с. Борівка, вул. Богдана Хмельницького, 2. Як зазначено вище, рішення Борівської сільської ради від 15.08.2011 р. № 94 було предметом судового розгляду/оцінки і суд відмовив у задоволенні позову про визнання цього рішення недійсним.

Наведені обставини в їх сукупності спростовують підставу позову про порушення права позивачки, оскільки право орендаря не ґрунтується на правовстановлюючих документах відповідно до чинного законодавства, що обумовлює відмову у задоволенні позову про визнання недійсними оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування.

Колегією суддів враховано при цьому, що предметом позову у даній справі, зокрема є рішення органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, щодо її поділу та передачі однієї із її частин у постійне користування відповідачу релігійній громаді, тобто - акти ненормативного характеру, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Так, оспорювані рішення Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області № 552 від 20.08.2019 р. № 553 від 20.08.2019 р., рішення Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району № 843 від 25.03.2022 р. на даний час реалізовані, що підтверджено наявними у справі матеріалами технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Борівської сільської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Б.Хмельницького, 2 в межах с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області /а.с.62-63, 66-68, 74, 76 у т.1/, витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки під кадастровими номерами :01:003:0002 /а.с.65 у т.1/, :01:003:0032 /а.с.69 у т.1/, :01:003:0002 /а.с.72 у т.1/, :01:003:0031 /а.с.73 у т.1/, клопотанням відповідача Релігійної організаці "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" про затвердження проекту землеустрою /а.с.78 у т.1/, матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Чернівецької селищної ради, цільове призначення якої змінюється з: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на: для будівництва та обслуговування громадських та релігійних організацій в межах с. Борівка по вулиці Б.Хмельницького, 2 б на території Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області /а.с.82, 85 у т.1/.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 305806176 (час формування 26.07.2022 10:11:05) вбачається реєстрація за відповідачем релігійною організацією права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0032 загальною площею 0,3388 га /а.с. 87 у т.1/.

Враховано колегією суддів, що вимога щодо скасування державної реєстрації речового права заявлена у позові як похідна від вимог визнання недійсними оскаржуваних рішень, тому підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з матеріалами з технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Борівської сільської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Б.Хмельницького, 2 в межах с. Борівка, Чернівецького району Вінницької області, які розроблені ПП "Гео-СВІТ" /а.с.62-63, 66-68, 74, 76 у т.1/, на земельній ділянці 0,3388 га кадастровий номер: :01:003:0032, розміщен соціально-культурні об`єкти, які на проекті відведення позначені номера 5, 6 /а.с. 85 у т.1/, площа яких становить 0,0107 га, 0,0063 га /а.с. 80 на звороті у т.1/. Жодних доказів, що вказані соціально-культурні об`єкти належать на праві власності ФОП Злощинській Н.М. матеріали справи не містять, і суд першої інстанції оцінки таким обставинам не надав, обмежившись висновком, що після переходу до ФОП Злощинської Н.М. права власності на об`єкт нерухомого майна приміщення магазину позивачка набула статусу орендаря за договором.

Такий висновок не відповідає встановленим обставинам у справі.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. З виникненням права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Натомість позивачка володіючи приміщенням магазину з 11.10.2010, і таким чином користуючись земельною ділянкою, що знаходиться під магазином, не уклала з відповідачем жодних договорів оренди спірної земельної ділянки, - ні на умовах, визначених рішеннями Борівської сільської ради від 14.10.2010, від 15.03.2011, ні на умовах, визначених рішенням № 94 від 15.08.2011, ані відповідно до рішення № 166 від 05.09.2010.

Як зазначено вище, право оренди у позивачки не виникло, тому доводи про таку підставу позову у даній справі не підтверджені доказами у справі.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки магазин, який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0031, площею 0,0366 га було придбано не ФОП Злощинською Н.М., а ОСОБА_2 , як фізичною особою, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Так, відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Отже, враховуючи, що приміщення магазину площею 270,6 кв.м. було придбаче Злощинською Н.М. Для здійснення господарської діяльності, а також ту обставину, що як на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.10.2010 р. так і на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_2 мала стутус фізичної особи-підприємця, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що спір у даній справі не відносяться до юрисдикції господарських судів.

Також, колегія суддів не вбачає необхідних підстав для залучення до участі у судовій справі ОСОБА_3 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, про що зазначено скаржником.

Так, рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.07.2019 р. у справі № 150/718/18 і вирішено визнати за Злощинським Олександром Миколайовичем право спільної часткової власності на 1/2 частку нежитлового приміщення. Доказів реалізації права на підставі такого рішення суду у справі № 150/718/18 сторонами в порядку встановленому нормами ГПК України не надано.

Окремо колегія суддів зазначає, що позивачем у даній справі підставою позовних вимог зазначено порушення її права оренди на земельну ділянку, тоді як Злощинський О.М. прав на земельну ділянку не заявляє, доказів протилежного сторонами не надано.

Колегія суддів суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

У рішеннях у справі "Серявін та інші проти України" та у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів встановила, що має місце недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також - неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Вінницької області від 19.12.2022 р. у справі № 902/594/22 підлягає скасуванню відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст. 277 ГПК України.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269,270, 277, 281-282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" задоволити. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.12.2022 р. у справі № 902/594/22 скасувати.

Прийняти нове рішенням. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Злощинської Надії Миколаївни ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Релігійної організації "Релігійна громада святого апостола Іоанна Богослова с. Борівка Чернівецького району Вінницько-Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України)" (вул. Пивовара, буд. 2, с. Борівка, Чернівецький район, Вінницька область, 24240; ) 14886 грн. витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Вінницької області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/594/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 22.05.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.