УХВАЛА

17 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/11992/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Баранець О.М., Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 (суддя Котков О.В.)

постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 (колегія суддів: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А., Чорногуз М.Г.)

у справі за позовом заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Державного підприємства "Запорізький авіаційний ремонтний завод "МіГремонт"

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Господарський суд міста Києва рішенням від 02.11.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023, відмовив у задоволенні позову.

2. 25.04.2023 прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

3. Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

4. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

5. Відповідно до п.9 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

6. Відповідно до п.2 ч.3 ст.287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

7. У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п.1 ч.1 ст.163 ГПК).

8. Згідно з ч.7 ст.12 ГПК для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

9. Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

10. Прокурор оскаржує судові рішення, якими вирішено спір про стягнення 1 084 340,60 грн, а тому вони не підлягають касаційному оскарженню.

11. Прокурор вказує, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для скаржника (пп."в" п.2 ч.3 ст.287 ГПК), однак належним чином не обґрунтовує такі твердження.

12. Прокурор лише зазначає, що "Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону вважає критерієм значного суспільного інтересу та виняткового значення у вказаній категорії справ те, що спірні відносини пов`язані із забезпеченням матеріальних та фінансових ресурсів Міністерства оборони України та є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави. Неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно усвідомлюючи загальновідому обставину про особливий період (на момент укладання контракту), в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання щодо направлення документів, визначених у п. 2.14 Контракту, які виконав із пропущенням встановлених строків, що має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оборони України".

13. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

14. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним. Незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

15. Верховний Суд звертає увагу, що Державне підприємство "Запорізький авіаційний ремонтний завод "МіГремонт" за організаційно-правовою формою є державним підприємством, яке входить до Державного концерну "Укроборонпром", основним видом діяльності якого (Державного підприємства "Запорізький авіаційний ремонтний завод "МіГремонт") є виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання (30.30 виду економічної діяльності). Відповідач також здійснює ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, повітряних і космічних літальних апаратів (33.11, 33.16) тощо.

16. Державне підприємство "Запорізький авіаційний ремонтний завод "МіГремонт" має важливе стратегічне значення для держави, приймає участь у посиленні обороноздатності України (здійснює відповідні види ремонту та технічного обслуговування військової техніки для Збройних Сил України).

17. Сторонами в цій справі є Міністерство оборони України та Державне підприємство "Запорізький авіаційний ремонтний завод "МіГремонт", тобто юридичні особи, які мають важливе стратегічне значення для держави, а тому, відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на існування виняткового значення цієї справи для однієї зі сторін свідчить про надання цій стороні пріоритетів порівняно з іншою стороною, рівнозначно важливою для держави під час особливого періоду, що є недопустимим (порушує п.2 ч.3 ст.2, ст.7 ГПК щодо рівності учасників процесу перед законом і судом).

18. Окрім цього, у касаційній скарзі відсутні обґрунтування підстав касаційного оскарження, які передбачені ч.2 ст.287 ГПК, а доводи прокурора мають загальний характер та зводяться до викладення власної юридичної оцінки обставин справи.

19. Верховний Суд дослідив та оцінив ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. З урахуванням цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

20. Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч."с" ст.7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

21. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996 (заява 21920/93); "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19.12.1997 (заява 26737/95)).

22. Таким чином законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у п.1 ч.1 ст.293 ГПК, і це повністю узгоджується з положеннями ст.129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

23. При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

24. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

25. Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені п.2 ч.3 ст.287 ГПК випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

26. Згідно з п.1 ч.1 ст.293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

27. Оскільки касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), б), в), г) п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК, колегія суддів вважає, що скаржником не дотримано умову допуску цієї справи до касаційного оскарження.

28. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

29. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/11992/21 за касаційною скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді О. Баранець

В. Селіваненко