РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2023Справа № 910/2182/23

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/2182/23

За позовом Акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1; ідентифікаційний код: 00176472)

До Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжі Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815)

Про стягнення 101 719, 19 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 101 719, 19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час контрольного переважування вагонів з вантажем заявника, виявилася недостача вантажу на суму з урахуванням норми природної втрати - 101719, 19 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 101719, 19 грн. штрафу за втрату вантажу. Також позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» понесені судові витрати (судовий збір).

22.02.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 22.02.2023 для усунення недоліків позовної заяви.

02.03.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшли: (1) заява про усунення недоліків; (2) клопотання про залучення до матеріалів справи доказів.

03.03.2023 вищезазначена заява та клопотання від позивача надійшли до суду за допомогою засобів поштового зв`язку, якими позивач усунув недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 22.02.2023.

07.03.2023 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/2182/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Судом встановлено, що у серпні-вересні 2022 року відповідно до залізничних накладних № 53945309, 53924593, 53933925, 53933917, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53885638, 53877106 залізницею прийнято до перевезення вантаж - вугілля кам`яне (вантажовідправник - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ").

На станціях Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниця, Знам`янка Одеської залізниці, Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу кам`яного вугілля в деяких вагонах, про що складені комерційні акти.

За даними комерційних актів:

- № 410006/139/363 недостача у вагоні № 63366769 складає 1 500 кг;

- № 388103/331 недостача у вагоні № 62257829 складає 3 150 кг;

- № 388103/337 недостача у вагоні № 60725926 складає 3 850 кг;

- № 388103/338 недостача у вагоні № 62199427 складає 2 700 кг;

- № 388103/339 недостача у вагоні № 60458726 складає 2 900 кг;

- № 410006/126/318 недостача у вагоні № 62524285 складає 3 650 кг;

- № 388103/317 недостача у вагоні № 56874852 складає 1 650 кг;

- № 388103/340 недостача у вагоні № 63683411 складає 1 350 кг;

- № 388103/362 недостача у вагоні № 63869507 складає 1 000 кг;

- № 410006/140/364 недостача у вагоні № 53251864 складає 900 кг;

- № 410006/142/366 недостача у вагоні № 63461768 складає 850 кг;

- № 410006/141/365 недостача у вагоні № 60510377 складає 1 050 кг;

- № 410006/138/367 недостача у вагоні № 67348219 складає 1 600 кг;

- № 450003/186/33 недостача у вагоні № 53560611 складає 1 600 кг;

- № 450003/185/34 недостача у вагоні № 54038450 складає 1 650 кг;

- № 450003/184/35 недостача у вагоні № 62313978 складає 1 100 кг;

- № 410006/120/28 недостача у вагоні № 56868425 складає 1 650 кг:

У той же час позивачем разом із позовною заявою надано довідки про вартість кам`яного вугілля за залізничними накладними.

За даними довідок відправника - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про вартість вугільної продукції:

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53877106 складає 4 492,08 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53945309 складає 4 265, 93 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53956710 складає 4 595, 15 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53956702 складає 4 595, 15 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53956660 складає 4 595, 15 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53910717 складає 4 868, 53 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53916573 складає 4 994, 02 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53934972 складає 5 088, 48 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53966586 складає 4 583, 22 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагонах за накладною № 53885638 складає 4 275, 95 грн з урахуванням ПДВ;

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вищевказаних вагонах з урахуванням норми недостачі вантажу для мінерального палива 1% становить 101 719, 19 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 101 719, 19 грн вартості нестачі вантажу, у зв`язку із незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у вагонах № 62313978, 54038450, 63366769, 53560611, 53251864, 63461768, 60510377, 67348219, 62524285, 56874852, 63683411, 63869507, 56868425, 62257829, 50725926, 62199427, 60458726.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом позову АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" є стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 101 719, 19 грн.

Юридичними підставами позову є статті 909, 920, 924 Цивільного кодексу України статті 4, 12, 23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 110, 113-115, 129 - 131, 133 Статуту залізниць України.

Фактичними підставами позову є не виконання відповідачем зобов`язань щодо збереження вантажу (вугілля кам`яного) під час здійснення його перевезення.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу (вугілля кам`яного) під час здійснення його перевезення, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з АТ "Українська залізниця" 101719, 19 грн вартості нестачі вугілля.

IV. Заперечення відповідача.

(1) У відзиві на позовну заяву АТ "Українська залізниця" заперечило проти вимог позивача з огляду на те, що при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, завантажених у вологому стані. Проте, в порушення наведених правил позивач здійснював обрахунок заявленої до стягнення суми грошових коштів з урахуванням норм природної втрати у розмірі 1 %.

(2) Також відповідач вказав про безпідставність тверджень позивача про вжиття відправником усіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування та наявність ознак, що вказують на втрату вантажу саме під час перевезення.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи виник у залізниці обов`язок відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з частковою втратою вантажу?

- Чи правильно здійснені розрахунки вартості втраченого вантажу, виходячи з 1 % маси, зазначеної у перевізних документах?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про обов`язок відповідача відшкодувати збитки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 307 Господарського кодексу України).

При цьому, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (частина 2 статті 307 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 475, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 2.1 Правил оформлення перевізних документів.

Як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відповідно до Технічних умов завантажило у вагони вугілля кам`яне марки Г (Г2) та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці за накладними № 53945309, 53924593, 53933925, 53933917, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53885638, 53877106.

У свою чергу, відповідач прийняв у позивача на станції відправлення зазначене вугілля для перевезення без зауважень, а також зобов`язався доставити його на станцію призначення отримувачу - АТ «ДТЕК "Західенерго ТЕС".

Виходячи з вищевикладеного, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.

За приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (частина 2 статті 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (частина 1 статті 110 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевезення залізницею було проведено перевірку маси вантажу на справних 150-тонних статичних вагах та виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає фактичній масі, вказаній у накладній, про що перевізником складено відповідні комерційні акти (форми ГУ-22).

Так, на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 450003/184/34 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 62313973 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 700 кг, що менше вантажного документу на 1 100 кг.

Так, на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 450003/185/34 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 54938450 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 200 кг, що менше вантажного документу на 1 650 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/139/363 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 63366769 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 400 кг, що менше вантажного документу на 1 500 кг.

Так, на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 450003/186/33 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 53560611 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 67 250 кг, що менше вантажного документу на 1 600 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/140/364 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 53251864 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 950 кг, що менше вантажного документу на 900 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/142/366 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 63461768 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 950 кг, що менше вантажного документу на 850 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/141/365 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 60510377 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 800 кг, що менше вантажного документу на 1 050 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/138/367 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 67348219 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 67 250 кг, що менше вантажного документу на 1 600 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/126/318 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 62524285 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 66 250 кг, що менше вантажного документу на 3 650 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/317 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 56874852 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 69 250 кг, що менше вантажного документу на 1 650 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/340 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 63583411 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 950 кг, що менше вантажного документу на 1 350 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/362 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 63869507 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 68 800 кг, що менше вантажного документу на 1 000 кг.

Так, на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт № 410006/120/28 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 56868425 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 67 300 кг, що менше вантажного документу на 1 650 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/331 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 62257829 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 66 750 кг, що менше вантажного документу на 3 150 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/337 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 60725926 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 65 850 кг, що менше вантажного документу на 3 850 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/338 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 62199427на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 67 300 кг, що менше вантажного документу на 2 700 кг.

Так, на станції Бурштин Львівської залізниці було складено комерційний акт № 388103/339 згідно з яким при контрольному переважуванні вагону № 60458726 на справних 150-тонних статичних вагонних вагах виявилось нетто - 67 000 кг, що менше вантажного документу на 2 900 кг.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Надані з позовом комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, а тому приймаються судом в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних № 53945309, 53924593, 53933925, 53933917, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53885638, 53877106 фактичній масі вантажу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (частина 2 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та стаття 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (стаття 114 Статуту залізниць України).

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами відповідно до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. У той же час відповідач, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим АТ "Українська залізниця" у комерційних актах, не спростував подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків, у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

Так, заперечуючи проти позову, АТ "Українська залізниця" посилалося на положення пунктів 3.20, 3.21 роз`яснення Президії ВГС України від 29.05.2002 року № 04-5/601, відповідно до яких у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

Пунктом 3 статті 27 Статуту залізниць України передбачено, що під час перевезення вантажів, які змерзаються і здуваються відправник зобов`язаний вжити відповідних профілактичних заходів. Залізниця може відмовити в перевезенні у разі невжиття відправником зазначених заходів.

Разом із тим, доказів відмови залізниці у перевезенні вантажу за спірними накладними внаслідок, зокрема, невжиття відправником заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, відповідачем суду надано не було.

Наведені обставини спростовують вищенаведені заперечення відповідача, які зводяться до відсутності вини перевізника у втраті вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням такого вантажу під час його перевезення.

Щодо розрахунку вартості втраченого вантажу.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними № 53945309, 53924593, 53933925, 53933917, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53885638, 53877106 вантажовідправнику - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувача.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріали справи, на підтвердження вартості втраченого вантажу, позивачем надано суду довідки, підписані директором та начальником відділу з планування та інвестицій ТОВ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (тобто вантажовідправника), згідно з якими встановлено вартість 1 тонни відвантаженого вугілля щодо спірних залізничних накладних № 53945309, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53877106.

Суд звертає увагу на те, що за змістом статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаною нормою, ані будь-якою іншою нормою законодавства не встановлено обов`язкової форми щодо такого документу, у тому числі, необхідність його підписання саме головним бухгалтером.

Відповідно до пункту 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", на яке посилався відповідач, зокрема у відзиві від 22.03.2023 року № НЮ-1/791, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Разом із тим, у вказаному роз`ясненні наведено невичерпний перелік документів відправника, якими може підтверджуватися вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу, про що свідчить вставне слово "зокрема".

Отже, надані довідки вантажовідправника про вартість вугільної продукції, які в силу положень частини 3 статті 314 Господарського кодексу України та статей 114, 115 Статуту є належним та допустимим доказом визначення вартості вантажу щодо спірних залізничних накладних № 53945309, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53877106.

Як було зазначено, згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України, статтею 314 Господарського кодексу України, статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, необхідно застосовувати норми Статуту залізниць України, якими встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року в справі № 916/4345/14).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 року в справі № 910/118/20.

Одночасно з цим, суд констатує, що по спірним залізничним накладним № 53924593, 53933925, 53933917, довідки відправника про вартість 1 тони вугілля в матеріалах справи відсутні та позивачем не були подані до суду, проте по тексту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на довідки про вартість 1 тони вугілля по накладним № 53924593, 53933925, 53933917.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні довідки про вартість 1 тони по накладним № 53924593, 53933925, 53933917, 53885638, а саме по вагонам № 62257829 (накладна № 53924593), 60725926 (накладна № 53933925), 62199427, 60458726 (накладна № 53933917) в суду відсутня можливість встановити реальну ціну 1 тони вугілля по зазначеним трьом накладним, які перевозилися на зазначених 4-х вагонах.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом "г" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Відповідач в відзиві зазначив, що в графі № 20 залізничних накладних вологість вантажу становить орієнтовано 0, 2% та те, що в комерційних актах містяться відомості, що у вагонах була наявна вода, а тому вологість вантажу на думку відповідача більше ніж 0,2 % і тому потрібно застосовувати 2% норм природних втрат.

Дослідивши твердження відповідача, суд зазначає, що в пункту 20 вище зазначених спірних залізничних накладних зазначено, вантаж (вугілля кам`яне) було відвантажено у твердому стані, граничний показник вологості до 0,2 %, а в комерційних актах відсутні відомості, що у вагонах була наявна вода.

Отже заперечення відповідача щодо зменшення маси вантажу внаслідок вологості вантажу суд відхиляє.

За таких обставин, з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення мінерального палива (вугілля кам`яного), вологість якого складає до 0,2 %.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку вартості втраченого вантажу з урахуванням природної втрати, суд зазначає, що:

(1) розрахунки по накладним № 53945309, 53910717, 53916573, 53934972, 53967048 (53966586), 53965710, 53956702, 53956660, 53877106 є арифметично вірними;

(2) розрахунок по накладній № 53885638 є не вірним, оскільки позивач в розрахунку вказав ціну за 1 тону вугілля з ПДВ 10 099, 92 грн, в той час коли з довідки про вартість 1 тони вугілля по накладній № 53885638 вбачається, що вартість 1 т. з ПДВ по даній накладній становить 4 275, 95 грн. У зв`язку з зазначеним, суд здійснив перерахунок за накладною № 53885638 у відповідності до якої вартість нестачі кам`яного вугілля, який перевозився в вагоні № 53560611 становить 3 897, 52 грн, в вагоні № 54038450 становить 4 058, 56 грн, в вагоні № 62313978 становить 1 718, 93 грн;

(3) розрахунки по накладним № 53924593, 53933925, 53933917 суд не оцінює, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи довідок про вартість вугілля по зазначеним накладним, що у свою чергу унеможливлює суд встановити дійсну вартість кам`яного вугілля, який перевозився по накладним № 53924593, 53933925, 53933917, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням перерахування судом вартості нестачі кам`яного вугілля, що перевозилось у вагонах №№ 53560611, 54038450, 62313978 за залізничною накладною №53885638, становить - 58 540, 69 грн.

У свою чергу, контррозрахунку заявленої до стягнення суми грошових коштів або доказів, що підтверджують заперечення щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків, відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах вагонах № 62313978, 54038450, 63366769, 53560611, 53251864, 63461768, 60510377, 67348219, 62524285, 56874852, 63683411, 63869507, 56868425; завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 58 540, 69 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до статті 127 Статуту залізниць України.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини нестачі частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при його перевезенні, підлягають частковому задоволенню.

Щодо комерційного акту № 45003/187/32.

02.03.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, 03.03.2023 зазначене клопотання надійшло до суду засобами поштового зв`язку. В зазначеному клопотанні, позивач окрім всього іншого долучив комерційний акт № 45003/187/32 по вагону № 62469341 та який перевозив кам`яне вугілля по спірній накладній № 53885638.

Однак, позивач не заявляв вимогу щодо збільшення позовних вимог, в розрахунку суми позову вагон № 62469341 відсутній, окрім цього копія комерційного акту № 45003/187/32, а саме в частині проведених результатів перевірки є нечитабельною.

З огляду на зазначене, суд долучає комерційний акт № 45003/187/32 до матеріалів справи, проте не оцінює його, оскільки він не стосується предмета спору.

VI. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені частково на суму 58 540, 69 грн, суд покладає на відповідача 1 544, 67 грн судового збору пропорційно задоволених позовних вимог.

Про стягнення інших судових витрат позивач не заявляв.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 101 719, 19 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжі Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1; ідентифікаційний код: 00176472) 58 540 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сорок) грн 69 коп., а також 1 544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) грн 67 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 43 178, 50 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких