ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 травня 2023 рокуСправа № 912/2335/21

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Кабакової В.Г., розглянув у судовому засіданні скаргу ТОВ "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М., у справі № 912/2335/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Гюбі+", вул. Катеринінська, 26, м. Одеса, 65026

до відповідача Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське, вул. Центральна, буд. 5

про стягнення 152 659,25 грн

Представники

Стягувач - Казарновський Олександр Львович (поза межами) - скаржник, адвокат, ордер ВН № 1233021 від 11.04.23

ДВС - Мохна С.О. (зал 204) - від ДВС, довіреність № б/н від 01.02.23

Боржник - участі не брали

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 30.09.2021 Господарський суд Кіровоградської області частково задовольнив позовні вимоги. Стягнув з ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" на користь ТОВ "Агро Гюбі+" заборгованість у розмірі 152 591,64 грн, з яких 135 889,44 грн основного боргу, 13 309,63 грн інфляційних витрат та 3 392,57 грн 3% річних, а також 2 288,87 грн судового збору.

На виконання рішення 26.10.2021 видано відповідний наказ.

12.04.2023 на адресу суду надійшла скарга ТОВ "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М., відповідно до якої скаржник просить:

- поновити строк на оскарження постанови начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - керівника виконавчої групи у зведеному виконавчому провадженні № 66889070 Ващенка О.М. від 19.12.2022;

- визнати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - керівника виконавчої групи у зведеному виконавчому провадженні № 66889070 Ващенка О.М. від 19.12.2022 неправомірною;

- зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ващенка О.М. поновити порушене право ТОВ "Агро Гюбі+" шляхом поновлення дії незаконно скасованих:

1) постанов про арешт (опис) майна боржника від 20.09.2021; 17.11.2021; 28.12.2021; 02.06.2022; 08.09.2022 та 29.11.2022 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро),

2) арешту та заборони на посіви соняшника на земельних ділянках ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)", які було накладено постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) від 02.06.2022, винесеною в межах зведеного виконавчого провадження №66889070,

3) арешту та заборони на готову продукцію насіння соняшника ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)", які було накладено постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) від 29.11.2022, винесеною в межах зведеного виконавчого провадження №66889070,

4) постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021; 06.10.2021; 12.11.2021; 28.12.2021 та 02.02.20221 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно- Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), винесених в межах зведеного виконавчого провадження №66889070.

Ухвалою від 13.04.2023 суд поновив строк для звернення із скаргою на дії ДВС у справі № 912/2335/21, призначив скаргу до розгляду в засіданні на 02.05.2023 о 12:00 год.

28.04.2023 через систему "Електронний суд" Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало суду пояснення з приводу скарги, де зазначило таке. На адресу відділу примусового виконання рішень надійшло клопотання голови комісії з припинення ДП "СГП ДКВС України (№37)" А.Жили від 18.11.2022 р. за вих.№303 щодо визнання неправомірною постанови державного виконавця про опис та арешт майна та щодо зняття арештів накладених в межах зведеного виконавчого провадження на майно Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)". Враховуючи, що боржник ДП "СГП ДКВС України (№37)" засновано на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України та приписи частини 5 статті 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", яка прямо забороняє звернення стягнення на майно установ виконання покарань, якою є ДП "СГП ДКВС України (№37)", беручи до уваги те, що майно боржника перебуває у державній власності, тому за наслідками розгляду заяви 19.12.2022 р. Ващенком О.М., як начальником відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Кіровоградській області, керуючись статтями 59, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 26 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень мною прийнято рішення про скасування та зняття арешту з майна боржника ДП "СГП ДКВС України (№37)" шляхом винесення оскаржуваної постанови від 19.12.2022 р.

Також в поясненнях зазначені такі позиції касаційного суду:

- накладення державним виконавцем арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування, призводить до порушення конституційних прав працюючих (ВГСУ, справа № 905/3472/15, 29.11.16),

- Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного Суду в постанові від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19 підтвердив висновок, що міститься в судових рішеннях нижчих інстанцій, де зазначається, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства,

- Верховним Судом було зроблено висновок, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Держбюджету, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби,

- постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/14912/19 від 08.10.2020 року сформовано наступний правовий висновок. Згідно з ним, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"). Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

02.05.2023 ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)" подало суду пояснення по скарзі, де серед іншого зазначило про правомірність прийнятої 19.12.2022 постанови.

В засіданні 02.05.2023 суд оголосив перерву на 04.05.2023 о 13:45 год, 04.05.2023 оголосив перерву на 08.05.2023 о 10:00 год та 08.05.2023 - на 12.05.2023 о 12:00 год.

08.05.2023 через систему "Електронний суд" скаржник подав суду додаткові письмові пояснення, де зазначив на спростування доводів ДВС, що саме у постанові Великої Палати Верховного суду від 19 травня 2020 у справі №905/361/19 чітко зазначено, що "у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати" (пункти 7.21-7.22). Боржник ДП "СГ підприємство ДКВС України (№ 37)" не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на відповідних рахунках для виплати заробітної плати своїм працівникам та не надавав документів на підтвердження саме необхідності виплати заробітної плати.

Отже скаржник доходить висновку, що сама по собі наявність арешту на рахунки боржника не означає порушення прав працівників боржника на отримання заробітної плати, а лише вимагає від боржника вчинення дій на підтвердження цільового призначення коштів.

Також боржник вказує, що Велика Палата в цитованій постанові зазначила, що "виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (пункт 7.14).

Також за твердженням скаржника в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме дії виконавця, на думку його безпосереднього керівника, порушують встановлений Законом "порядок накладення арешту", тобто які саме процесуальні дії виконавця під час накладення арешту не відповідають вимогам закону, та якого саме. Верховний Суд в постанові від 15.08.2018 у справі 922/695/16 зазначив, що "у виконавчому провадженні арешт на майно боржника включає в себе комплекс процесуальних виконавчих дій щодо заборони вільного розпорядження та користування таким майном. Тобто, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам".

08.05.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.05.2023 о 12:00.

Судом долучено до матеріалів справи частину документів з матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Виконавцем в засіданні повідомлено, що постановою від 09.05.2023 нею приєднано до зведеного виконавчого провадження № 66889070 виконавче провадження № 71507435 відкрите за виконавчим листом № 340/5903/22 від 22.03.2023, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом.

Суд з урахуванням позиції скаржника не вбачає підстав для закриття провадження за скаргою з цих підстав, так як на момент звернення і проведення двох засідань, в зведеному виконавчому провадженні перебували тільки виконавчі документи за господарськими справами.

Господарський суд, розглянувши у судовому засіданні подану скаргу, оцінивши подані докази, дійшов таких висновків.

Скаржник зазначає, що оскаржуваною постановою визнано незаконними всі дії державного виконавця та скасовані усі постанови направлені на реальне виконання судових рішень. Однак у ст. 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" йдеться виключно про майно, яке відноситься до основних фондів (основних засобів). Заборона звернення стягнення на майно, встановлена ч. 5 ст. 26 Закону, поширюється виключно на майно, яке відноситься до основних фондів (основних засобів), тобто на те майно, що було закріплено за підприємством органом у правління.

Суд з оскаржуваної постанови від 19.12.2022 начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачає, що підставами для її прийняття зазначено таке:

"При цьому, положеннями ст. 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" закріплено, що майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Управління майном здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, який закріплює його за органами і установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, навчальними закладами, закладами охорони здоров`я, підприємствами установ виконання покарань, іншими підприємствами, установами і організаціями, створеними для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, забезпечує збереження та раціональне використання цього майна.

Майно таких підприємств та установ виконання покарань, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави. При цьому такі підприємства використовують майно в порядку, передбаченому законодавством.

Виконавцем не досліджено питання належності ДП "СГ підприємство ДКВС України (№ 37)" до підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України та правових підстав застосування до нього ч. 5 ст. 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", відповідно до якої звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Враховуючи викладене, дії виконавця є передчасними, а постанови про постанови про арешт майна боржника 20.09.2021 р., 07.10.2021 р., 17.11.2021 р., 28.12.2021, 02.06.2022 р., 08.09.2022 р. та 29.11.2022 р. підлягають скасуванню.

Також, при проведенні виконавчих дій виконавцем було накладено арешти на рахунки ДП "СГ підприємство ДКВС України (№37)", які використовуються для виплати заробітної плати працівникам цієї установи.

Накладення державним виконавцем арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування, призводить до порушення конституційних прав працюючих (ВГСУ, справа № 905/3472/15, 29.11.16)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного Суду в постанові від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19 підтвердив висновок, що міститься в судових рішеннях нижчих інстанцій, де зазначається, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства.

Також Верховним Судом було зроблено висновок, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Держбюджету, є рахунками із спеціальним режимом, на які органом державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/14912/19 від 08.10.2020 року сформовано наступний правовий висновок. Згідно з ним, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20)".

Тому 19.12.2022 начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенко О.М. постановив:

1. Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Мохни С.О. з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 66889070 в частині накладення арешту на майно (кошти) боржника - Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" такими, що не відповідають вимогам Закон, України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України";

2. Скасувати постанову про арешт (опис) майна боржника від 20.09.2021 р., 17.11.202 р., 28.12.2021 р., 02.06.2022 р., 08.09.2022 р. та 29.11.2022 р. ВПВР УЗПВР Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) винесені в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070;

3. Зняти арешт та заборону з посівів соняшника на земельних ділянка ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" накладені постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) від 02.06.2022 року винесену в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070;

4. Зняти арешт та заборону з готової продукції - насіння соняшника, ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" накладені постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) від 29.11.2022 року винесену в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070;

5. Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 20.09.2021 р., 06.10.2021 р., 12.11.2021 р., 28.12.2021 р. та 02.02.2022 р. ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) винесені в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070.

Судом досліджено матеріали зведеного виконавчого провадження № 66889070 щодо боржника ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", а також Інформацію про виконавче провадження №66695706, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, та встановлено:

- постановою про арешт майна боржника від 20.09.2021 накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення;

- постановою про арешт майна боржника від 17.11.2021 накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме майно боржника, в тому числі ячмінь в кількості 600 тонн, а також на інше майно, яке буде надходити на зберігання (обробку, чищення чи надання інших послуг) у межах суми звернення стягнення;

- постановою про арешт майна боржника від 28.12.2021 накладено арешт на майно, що належить боржнику: все нерухоме та рухоме майно у межах суми звернення стягнення;

- постановою про арешт майна боржника від 02.06.2022 описано та накладено арешт на майно: посіви соняшника на земельних ділянках загальною площею 2000 га;

- постановою про арешт майна боржника від 08.09.2022 накладено арешт на рухоме майно: незавершене виробництво - посіви сільськогосподарських культур - соняшника, а також майбутній врожай, який буде отримано у 2022 році, що знаходяться на земельних ділянках Устинівської територіальної громади с. Інгульське (Інгульської сільської ради Устинівського району) Кіровоградської області (земельних ділянках визначених Актом, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право постійного користування землею серія КР №00002 09.11.1995 року). Заборонено боржнику, його представникам та залученим третім особам розпоряджатися та користуватися посівами сільськогосподарських культур - соняшника, а також майбутнім врожай, який буде отримано у 2022 році, без відповідного повідомлення та дозволу органів державної виконавчої служби що знаходяться на земельних ділянках Устинівської територіальної громади с. Інгульське (Інгульської сільської ради Устинівського району) Кіровоградської області;

- постановою про арешт майна боржника від 29.11.2022 описано та накладено арешт на майно: збір врожаю готова продукція - насіння соняшника у розмірі 3 269 290 кг. Накладено арешт та встановлено обмежено права користування: згідно вимог чинного законодавства;

- постановами про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.2022 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на зазначених у постановах рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення.

ДП "СГ підприємство ДКВС України (№37)" з поясненнями від 06.10.2021 надало органу ДВС перелік основних засобів підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції станом на дату прийняття оскаржуваної постанови, (далі - Закон) виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 10 Закону передбачає наступні заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом ч. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

З урахуванням наведених норм, суд наголошує на тому, що одним із видів звернення стягнення на майно боржника є арешт такого майна, який не може застосовуватись до майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно ст. 13 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" підприємства установ виконання покарань є державними підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та професійно-технічне навчання засуджених.

Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Згідно статуту ДП "СГ підприємство ДКВС України (№37)", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.09.2020 № 3114/5:

- підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності (п. 2.1.),

- предметом діяльності ДП "СГ підприємство ДКВС України (№37)" у тому числі, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (п. 2.2.),

- підприємство має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, а також може мати знаки для товарів і послуг, що реєструються в порядку встановленому законом (п. 3.5.),

- підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно із законодавством (п. 3.6.),

- майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання (п. 4.1.),

- майно підприємства становлять виробничі і невиробничі засоби, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства (п. 4.2.),

- джерелами формування майна підприємства є: державне майно, передане підприємству уповноваженим органом управління; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг інших видів господарської діяльності підприємства (п. 4.3.),

- підприємство створює за рахунок прибутку спеціальні (цільові) фонди, призначені для покриття витрат, пов`язаних з його діяльністю: амортизаційний фонд, фонд розвитку виробництва, фонд споживання (оплати праці), резервний фонд, інші фонди (п. 5.9.),

- резервний фонд підприємства створюється в розмірі 10 (десять) відсотків фонду споживання (оплати праці) і призначений для покриття витрат, які пов`язані з відшкодуванням збитків та позапланових витрат (п. 5.13.),

- звернення стягнення на майно підприємства не допускається (п. 4.16.).

За ст.74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб`єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, яка називається "Гроші (грошові кошти)", законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 189 ЦК України, продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" засновано на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України (п. 1.1. Статуту).

З урахуванням наведеного у сукупності суд зазначає, що звернення стягнення на майно ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", у тому числі шляхом накладення арешту на майно вказаного підприємства, не допускається в силу прямої вказівки закону.

Виконавцем в постановах про арешт майна не досліджено питання належності ДП "СГ підприємство ДКВСУ (№ 37) до підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України та правових підстав застосування до нього ч. 5 ст. 26 ЗУ "Про Державну кримінально-виконавчу службу".

Зазначене свідчить про протиправність дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні.

Тому дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М. при прийнятті постанови від 19.12.2022 в частині:

- визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) Мохни С.О. з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 66889070 в частині накладення арешту на майно (кошти) боржника - Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" такими, що не відповідають вимогам Закон, України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України";

- скасування постанови про арешт (опис) майна боржника від 20.09.2021 р., 17.11.202 р., 28.12.2021 р., 02.06.2022 р., 08.09.2022 р. та 29.11.2022 р. ВПВР УЗПВР Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) винесені в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070;

- зняття арешту та заборони з посівів соняшника на земельних ділянка ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" накладені постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) від 02.06.2022 року винесену в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070;

- зняття арешту та заборони з готової продукції - насіння соняшника, ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" накладені постановою ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) від 29.11.2022 року винесену в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070,

є правомірними.

До того ж за повідомленням скаржника, насіння соняшника було реалізоване боржником, тому скаржник не довів яким чином обраний ним спосіб захисту відновить його порушене право.

Разом з тим Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 зазначив таке:

"7.11. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

7.12. Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

7.13. З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

7.14. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

7.15. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження")"

та

"7.21. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

7.22. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

7.23. Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не встановлено, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати своїм працівникам. При цьому заява боржника від 12 серпня 2019 року про зняття арешту з рахунка № НОМЕР_1 правомірно була відхилена виконавцем, оскільки в цій заяві боржник не вказав, у якому саме розмірі в нього виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів він просить зняти арешт, та не додав документів, підтверджуючих ці обставини".

Аналогічний висновок викладено Верховний Судом у постанові від 17.11.2022 у справі № 331/6440/21 та інших постановах.

Зі скасованих постанов про арешт коштів боржника вбачається, що державним виконавцем зазначено застереження щодо накладення арешту - "крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом".

Відомості повідомлення банківськими установами, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом матеріали виконавчого провадження не містять.

Доказів звернення боржника до державного виконавця із заявою про виникнення в зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та не накладення або зняття арешту з відповідної суми коштів на рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам матеріали виконавчого провадження також не містять.

За викладених обставин суд вважає, що дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М. при прийнятті постанови від 19.12.2022 в частині скасування постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.2022 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) винесені в межах зведеного виконавчого провадження № 66889070 є неправомірними.

Відповідно до п. 17 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна, в якій обов`язково зазначається висновок з урахуванням вимог Закону щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, що призвели до порушення порядку накладення арешту, вирішується питання про скасування постанови про арешт майна боржника, під час винесення якої порушено порядок накладення арешту, визначається які дії необхідно вчинити державному виконавцю щодо усунення виявлених порушень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже скарга ТОВ "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М. підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає за необхідне визнати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - керівника виконавчої групи у зведеному виконавчому провадженні № 66889070 Ващенка О.М. від 19.12.2022 неправомірною в частині скасування постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.20221 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), винесених в межах зведеного виконавчого провадження №66889070 та зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ващенка О.М. поновити порушене право ТОВ "Агро Гюбі+" шляхом поновлення дії незаконно скасованих постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.20221 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно- Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), винесених в межах зведеного виконавчого провадження №66889070.

В решті вимог скарга ТОВ "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 232-235, 255, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М.

2. Визнати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - керівника виконавчої групи у зведеному виконавчому провадженні № 66889070 Ващенка О.М. від 19.12.2022 неправомірною в частині скасування постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.20221 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно- Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), винесених в межах зведеного виконавчого провадження №66889070.

3. Зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ващенка О.М. поновити порушене право ТОВ "Агро Гюбі+" шляхом поновлення дії незаконно скасованих постанов про арешт коштів боржника від 20.09.2021, 06.10.2021, 12.11.2021, 28.12.2021 та 02.02.20221 ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області Південно- Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), винесених в межах зведеного виконавчого провадження №66889070.

4. Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Гюбі+" від 11.04.2023 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ващенка О.М. в іншій частині.

5. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку і строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

6. Копії ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Гюбі+" (через систему "Електронний суд"), Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" (28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське, вул. Центральна, буд. 5; ), відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ().

Повний текст складено 16.05.2023.

Суддя В.Г. Кабакова