ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/588/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариство "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037; адреса для листування: вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057);
до Науково-виробничого підприємства "Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (вул. Ак. Проскури, 1, м. Харків, 61070)
про стягнення коштів у розмірі 103 276, 65 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Науково-виробничого підприємства "Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю), м. Харків, про стягнення заборгованості за період з травня по жовтень 2022 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022, в розмірі 103 276, 65 грн, з яких: 84 965,57 грн - пеня; 5 097,32 грн - 3% річних; 13 213, 76 грн - інфляційні втрати. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду від 21.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/588/23. Розгляд справи № 922/588/23 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд даного спору Господарським судом Харківської області, судом було опубліковане відповідне повідомлення на офіційному вебсайті судової влади України.

05.04.2023 судом в системі «Електронний суд» було зареєстровано заяву представника відповідача про вступ у справу як представника.

06.04.2023 представнику відповідача в системі «Електронний суд» було надано доступ до матеріалів справи №922/588/23.

10.04.2023 відповідачем надано до суду заяву щодо строків подання відзиву на позов (вх. № 8616), в якій відповідач повідомив суд про те, що НВП "Хартрон-Плант ЛТД" готується і буде подано до суду відзив та відповідну процесуальну заяву про поновлення або продовження процесуального строку, та просив суд не ухвалювати остаточного судового рішення у справі до отримання відзиву в межах п`ятнадцятиденного строку, починаючи з 07.04.2023.

24.04.2023 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 9951), в якому відповідач просив суд визнати поважними причини пропуску встановленого судом строку на подання відзиву, поновити пропущений строк на подання відзиву та прийняти даний відзив. У відзиві на позов висловив заперечення щодо визначення позивачем строків порушення відповідачем умов щодо сплати рахунків постачальника. Як стверджує відповідач, пункт 13.8 договору №321, укладеному між сторонами даного спору та пункт 4 Комерційної пропозиції №1 містять різне визначення дати отримання поштової кореспонденції споживачем. Однак, виходячи зі змісту Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, встановлених в пункті 4 Комерційної пропозиції №1 строків здійснення платежу та змісту п. 13.8 договору № 321 є очевидним, що датою початку обліку строку для здійснення оплати не може бути дата відправлення рахунку, а має бути дата вручення поштового відправлення з рахунком або дата повернення поштового відправлення відділенням пошти відправнику із зазначенням причин невручення адресату. Також відповідачем надано до господарського суду контррозрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат за період травень - серпень 2022 року. При цьому відповідач вказує, що ті суми нарахувань пені, 3% річних та індексу інфляції, які розраховані відповідачем у відзиві на позов, не підлягають стягненню на користь позивача, оскільки несвоєчасне виконання відповідачем власних зобов`язань за договором № 321 було пов`язано з настанням форс-мажорних обставин, посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Таким чином, відповідач вказує на те, що у правовідносинах між позивачем та відповідачем з виконання умов договору № 321 з 24.02.2022 діє стаття 12 договору № 321, щодо форс-мажорних обставин під час дії договору, а відтак відсутні правові підстави у позивача вимагати сплати відповідачем пені, 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором № 321.

02.05.2023 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 10972), в якій позивач відхиляючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, вказує на те, що у зв`язку з тим, що відповідачем не своєчасно отримані рахунки та не вірно визначено строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію, тому усі розрахунки наведені у відзиві на позовну заяву по справі № 922/588/23 щодо нарахування пені, 3 % та індексу інфляції були не вірно розраховані. Проте, позивачем нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції здійснювалось у відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст. 232 ГК України та комерційною пропозицією до договору, яка є його невід`ємною частиною. Також зауважив, що посилання відповідача на неможливість своєчасного виконання своїх зобов`язань за договором ПУП № 321 «...у зв`язку з форс-мажорними обставинами...» є необґрунтованим та не підтверджено належними доказами. ПрАТ «Харківенергозбут» станом на сьогодні відсутності належні документально підтвердженні настання форс-мажорних обставин згідно з чинним законодавством України та умовами договору.

08.05.2023 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив на позов (вх. № 11429), в яких відповідач наполягає на тому, що у зв`язку з оголошенням з 24.02.2022 в країні воєнного стану, враховуючи активні бойові дії у м. Харкові, руйнування та пожежі в будівлях відповідача (в т.ч. адміністративній), на підставі листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, та у відповідності до статті 12 договору № 321, Хартрон-Плант ЛТД звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, оскільки це невиконання стало наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Крім того, вказує на те, що оплата за договором № 321 від 22.03.2022 має здійснюватися щомісячно згідно з отриманими рахунками. Однак, відповідач отримав рахунки за травень, червень, липень, серпень та вересень 2022 року в один день - 09 вересня 2022 року, І у вказаних рахунках позивач нічого не зазначає про здійснені ним нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції. Жодним іншим документом позивач не повідомив відповідача про те, що він вирішив скористатися своїм правом та стягнути з відповідача пеню, 3% річних та індекс інфляції за вказані періоди. Всі ці обставини, на думку відповідача, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

22.03.2022 між Науково-виробничим підприємством Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю), м. Харків (відповідач, споживач) та Приватним акціонерним товариством Харківенергозбут (позивач. постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 (далі - договір).

ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 No 1268.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ Харківобленерго, яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до ст. 4 ЗУ Про ринок електричної енергії (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором (НКРЕКП). Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному вебсайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на вебсайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ Харківенергозбут: zbutenergo.kharkov.ua.

Дані про споживача передані від попереднього постачальника АТ Харківобленерго.

У відповідності до п. 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови № 312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу. У межах території ліцензованої діяльності, тобто Харківської області, функції адміністратора комерційного обліку виконує Акціонерне товариство Харківобленерго.

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу, Акціонерного товариства Харківобленерго, показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Науково-виробниче підприємство "Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) приєдналось до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022 на умовах Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг No 321 від 22.03.2022 визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, яка є невід`ємним додатком до договору.

Згідно п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

П. 5.9 та п. 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється споживачем шляхом множення чинної у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію, що включає в себе ціну на постачання електричної енергії і розподіл електричної енергії на фактичний обсяг відпущеної електроенергії за відповідний попередній період. Попередня оплата здійснюється споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

Також п. 4 комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня її відправлення.

Споживач у відповідності до п. 6.2 договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго проведені нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовані рахунки за електричну енергію відповідача з травня 2022 по жовтень 2022 року:

Рахунок за травень 2022 року у розмірі 218 866, 94 грн (рахунок та акт прийому-передачі надіслано поштовим зв`язком 06.06.2022, строк оплати 13.06.2022). В травні сплат не надходило.

Рахунок за червень 2022 року у розмірі 17 066, 63 грн (рахунок та акт прийому-передачі надіслано поштовим зв`язком 11.07.2022, строк оплати 18.07.2022). В червні сплат не надходило.

Рахунок за липень 2022 року у розмірі 242 298, 88 грн (рахунок та акт прийому-передачі надіслано поштовим зв`язком 05.08.2022, строк оплати 12.08.2022). В липні сплат не надходило.

Рахунок за серпень 2022 року у розмірі 161 459, 56 грн (рахунок та акт прийому-передачі надіслано поштовим зв`язком 08.09.2022, строк оплати 15.09.2022). В серпні сплат не надходило.

Рахунок за вересень 2022 року у розмірі 251 135, 10 грн (рахунок та акт прийому-передачі безпосередньо отримано уповноваженою особою відповідача 05.10.2022, згідно наказу від 06.04.2022 Про призначення відповідального за роботу з документацією ПрАТ Харківенергозбут, строк оплати - 12.10.2022). У вересні сплат не надходило.

Рахунок за жовтень 2022 року у розмірі 465 857, 26 грн (рахунок та акт прийому-передачі надіслано поштовим зв`язком 03.11.2022, строк оплати 10.11.2022).

24 жовтня 2022 року відповідачем було сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за період травень 2022, червень 2022 та частково липень 2022 у сумі 284 527, 17 грн, згідно платіжного доручення № 697, № 698.

П. 5.12 договору, у разі виникнення у споживача заборгованості за постачання електричної енергії за цим договором Споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором.

З 08.11.2022 між ПрАТ Харківенергозбут та відповідачем було укладено договір реструктуризації заборгованості № 321-Р юридичної особи, фізичної особи-підприємця за електричну енергію, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022 на липень 2022, серпень 2022 та вересень 2022 року на загальну суму 606 299, 94 грн, що є визнанням заборгованості за електричну енергію з боку відповідача.

Складений графік погашення заборгованості, який є додатком 2 до договору щодо реструктуризації заборгованості юридичної особи, фізичної особи-підприємця за електричну енергію № 321-Р від 08.11.2022 та підписано акт звіряння розрахунків за електроенергію, що є додатком 1 до договору щодо реструктуризації заборгованості юридичної особи, фізичної особи-підприємця за електричну енергію № 321-Р від 22.03.2022.

Позивач зазначає, що у зв`язку з частковою оплатою заборгованості за електричну енергію за період травень-липень 2022 та укладанням договору реструктуризації заборгованості № 321-Р юридичної особи, фізичної особи-підприємця за електричну енергію на період з липня по вересень 2022 року предметом розгляду не є заборгованість за спожиту електричну енергію за період з травня по жовтень 2022, тобто вони вказані для пояснення нарахування штрафних санкцій.

ПрАТ Харківенергозбут як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022 у повному обсязі.

Проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по пені, 3% річних та індексу інфляції, яка станом на 01.11.2022 становить 103 276, 65 грн, з яких:

- 84 965, 57 грн - пеня;

- 5 097, 32 грн - 3% річних;

- 13 213, 76 грн - індекс інфляції.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

За умовою п. 5.11 договору, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Умовою 7 комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки. 3 % річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3 % річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Пеня нарахована відповідно до норм ЦК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996 № 543/96-ВР та умов договору.

Детальний розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат надано позивачем до суду.

На час розгляду даного спору, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми заборгованості у загальному розмірі 103 276, 65 грн в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк (дату).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1, 3 ст.202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. 202-205 ГК України, ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виконання своїх зобов`язань за договором відповідачем, яке виконано боржником з порушенням строків, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, на які заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період прострочення платежу.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Позивачем наданий обґрунтований розрахунок інфляційних втрат у розмірі 13 213, 76 грн за серпень, вересень та жовтень 2022 року, та 3 % річних у розмірі 5 097, 32 грн за червень - жовтень 2022 року.

Розрахунки позивача перевірено судом, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про їх правомірність та обґрунтованість.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивач, відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та у відповідності до п. 5.11 договору, п. 4 комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, за порушення строків виконання зобов`язання, нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу за весь час прострочення, за період червень - жовтень 2022 року у розмірі 84 965, 57 грн та просить суд стягнути її на користь позивача, надавши обґрунтований розрахунок, який перевірено судом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 84 965, 57 грн.

Заперечуючи проти розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат, надавши власний контррозрахунок заявлених до стягнення сум, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на нарахування за вихідні дні, які зазначає як не банківські дні, тобто вважає, що у вихідні дні не повинно нараховуватися штрафні санкції. Натомість, відповідачем не враховано умови укладеного договору та КП.

Отже, відповідно до п. 5.11 договору ПУП № 321, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Згідно з п. 7 КП № 1 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії (п.4 комерційної пропозиції) постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

- 3 % річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3 % річних та індексу інфляції зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачем не своєчасно отримані рахунки та не вірно визначено строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію, тому усі розрахунки наведені у відзиві на позовну заяву щодо нарахування пені, 3 % та індексу інфляції були не вірно розраховані, у зв`язку з чим, контррозрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, наданий відповідачем, відхиляється судом.

Щодо заперечень відповідача що у рахунках на оплату позивач нічого не зазначає про здійснені ним нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції та жодним іншим документом не повідомив відповідача про те, що він вирішив скористатися своїм правом та стягнути з відповідача пеню, 3% річних та індекс інфляції за вказані періоди, суд зазначає, що, насамперед, умовами Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, не передбачено направлення рахунків на оплату пені, 3% річних та індексу інфляції щомісячно.

Окрім цього, нарахування пені здійснюється на спожиту електричну енергію відповідно до договору № 321 від 22.03.2022 до повного погашення заборгованості, а не в період дії договору (по 31.10.2022), як зазначає відповідач.

Щодо інших заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив на позов, суд зазначає про таке.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Міністерством Енергетики України було видано наказ № 104 від 04.03.2022.

Наказ 104 було доведено на виконання суб`єктам господарювання, зокрема, операторам системи розподілу, на яких цим Наказом покладено обов`язки переведення споживачів, які станом на 01 березня 2022 року не перебували на постачанні постачальником «останньої надії» та яким припиняється постачання електричної енергії поточним постачальником на постачальника універсальних послуг, шляхом зміни записів в реєстрах точок комерційного обліку постачальників електричної енергії.

Отже, наказ 104 було доведено на виконання суб`єктам господарювання.

Порядок розрахунків, нарахування штрафних санкцій (пені), 3 % річних, та індексу інфляції на заборгованість з електричної енергії, що виникла у відповідача, здійснювалось на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПУП) № 321 від 22.03.2022 та на умовах Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Як зазначається позивачем, з моменту укладання сторонами договору реструктуризації від 08.11.2022 № 321-р, нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції було припинено на ті місяці заборгованості електричної енергії, що увійшли до договору реструктуризації, про що свідчать рахунки додані до позовної заяви.

Отже, згідно з ч. 2, 4 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту ст. 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання. Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення. До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим. Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації.

Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу.

Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 340/385/17, Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 609/67/18.

Так, договір про реструктуризацію не містить вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим, а отже не є договором новації боргу.

Також цей договір про реструктуризацію не є самостійним правочином у розумінні ст. 509 ЦК України, а є лише похідним правочином від договору підряду, направленим на зміну строку виконання основного зобов`язання.

Суд зауважує, що відсутність суми на оплату пені, 3 % річних та індексу інфляції у договорі реструктуризації не є відмовою позивача від права вимоги оплати пені, 3 % річних та індексу інфляції, що передбачені умовами договору ПУП та не є підставою звільнення відповідача від зобов`язань передбаченими п. 7 Комерційною пропозицією № 1, яка є невід`ємним додатком до договору ПУП.

Також, відповідно до п. 1.3. договору реструктуризації № 321-р від 08.11.2022 ...Інші умови договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022 залишаються незмінними, і сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання....

Щодо порушення строків та умов сплати за спожиту електричну енергію, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п. 5.10 договору оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції (публічній), яка є додатком 3 до цього договору.

Відповідно до п. 4 Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, яка є додатком до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 321 від 22.03.2022, рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду та має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Також згідно з п. 3 Комерційної пропозиції № 1, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву по справі посилається на «...Пункт 13.8 договору № 321 що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата її особистого вручення або дати поштового штемпеля відділу зв`язку у якому обслуговується одержувач....

Натомість суд зазначає, що позивач надає споживачу рахунок за спожиту електричну енергію, що передбачено умовами договору ПУП № 321 та п. 4 Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, яка є додатком до договору, а не повідомлення.

Повідомлення надсилаються споживачу у випадках передбачених розділом VI та розділом VIІ Правилами ПРРЕЕ , умовами Договору та КП.

Тобто, відповідач помилково ототожнює надсилання повідомлення з надсиланням рахунків, що призвело до помилкового тлумачення умов договору.

Щодо посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, та у відповідності до статті 12 договору № 321, враховуючи активні бойові дії у м. Харкові, руйнування та пожежі в будівлях відповідача (в т.ч. адміністративній), Хартрон-Плант ЛТД звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, оскільки це невиконання стало наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

У ч. 2 ст. 218 ГК України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи № 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін.

Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання суду не надані.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка оплати за спожиту електричну енергію відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, є безпідставними.

Отже суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими, такими, що не спростовують заявлені позивачем позовні вимоги, а, отже, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 11 ГПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства "Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (вул. Ак. Проскури, 1, м. Харків, 61070, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037; адреса для листування: вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057, ) заборгованість за договором No 321 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 22.03.2022 у розмірі 103 276,65 грн (з яких: пеня у сумі 84 965, 57 грн, 3% річних у сумі 5 097, 32 грн, індекс інфляції у сумі 13 213, 76 грн) та судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн - на п/р НОМЕР_1 в Фiлiї - Харківське обласне управління АТ Державний ощадний банк України, МФО 351823.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037; адреса для листування: вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057, );

Відповідач - Науково-виробниче підприємство "Хартрон-Плант ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (вул. Ак. Проскури, 1, м. Харків, 61070, ).

Повне рішення складено 16.05.2023

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/588/23