ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"11" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3043/22
про визнання договору недійсним
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Богомолова В.С.
Представники сторін:
Від ТОВ «ХІМАГРО»: Круторогова С.І. - на підставі ордера серії ВІ №1113220 від 18.11.2022р., Вергелес В.В.- в порядку самопредставництва; Кулєш І.О. - в порядку самопредставництва;
Від ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД»: Іванченко І.В.- на підставі довіреності від 03.04.2023р.
В засіданні приймали участь:
Від ТОВ «ХІМАГРО»: Круторогова С.І. - на підставі ордера серії ВІ №1113220 від 18.11.2022р., Кулєш І.О. - в порядку самопредставництва;
Від ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД»: не з`явився.
Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ХІМАГРО», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп., пені у розмірі 53 008 грн 81 коп., інфляційних втрат у розмірі 12 057 грн 78 коп., 3% річних у розмірі 3 180 грн 53 коп.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3043/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 06.12.2022р. Ухвалою суду від 06.12.2022р. відкладено судове засідання на 22.12.2022р. Ухвалою суду від 22.12.2022р. відкладено судове засідання на 26.01.2023р.
14 грудня 2022р. до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» до ТОВ «ХІМАГРО» про визнання недійсним Договору поставки від 28.07.2022р. №177, укладеного між ТОВ «ХІМАГРО» та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
Ухвалою суду від 15.12.2022р. зустрічну позовну заяву залишено без руху.
09 січня 2023р. до суду надійшла заява ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 16.01.2023р. прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», об`єднано первісний позов ТОВ «ХІМАГРО» до ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп., пені у розмірі 53 008 грн 81 коп., інфляційних втрат у розмірі 12 057 грн 78 коп., 3% річних у розмірі 3 180 грн 53 коп. із зустрічним позовом ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» до ТОВ «ХІМАГРО» про визнання недійсним Договору поставки від 28.07.2022р. №177, укладеного між ТОВ «ХІМАГРО» та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» в одне провадження у межах справи №916/3043/22. Ухвалою суду від 26.01.2023р. відкладено підготовче засідання на 16.02.2023р.
26 січня 2023р. від позивача - ТОВ "ХІМАГРО" надійшла заява про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ТОВ "ХІМАГРО" просить стягнути з ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» заборгованість у розмірі 411 664 грн 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 763 грн 20 коп., 3% річних у розмірі 3 045 грн 19 коп.
Ухвалою суду від 16.02.2023р. відкладено підготовче засідання на 09.03.2023р. Крім того, протокольною ухвалою суду від 16.02.2023р. відмовлено у клопотанні ТОВ "ХІМАГРО" про витребування доказів.
Протокольною ухвалою від 04.04.2023р. відкладено судове засідання на 27.04.2023р.
Ухвалою суду від 27.04.2023р. відкладено на 11.05.2023р. В судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, яке відбулося 11.05.2023р., в ході дослідження доказів у справі, судом було оглянуто докази по справі, які знаходяться на електронній пошті позивача за первісним позовом.
Позивач за первісним позовом - ТОВ «ХІМАГРО», підтримує позовні вимоги первісного позову в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, заяві про зміну предмету позову, яка надійшла до суду 26.01.2023р.
Заперечує проти задоволення зустрічного позову та просить відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на зустрічну позовну заяву, що надійшов до суду 07.02.2023р.
Відповідач за первісним позовом - ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», відзиву на первісну позовну заяву до суду не надав. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.
Позивач за первісним позовом зазначає, що в липні 2022 року між ТОВ «ХІМАГРО» (Постачальник) та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» (Покупець) велися перемовини щодо укладання договору поставки, відповідно до якого Постачальник зобов`язався поставити (передати) на користь Покупця мінеральні добрива: сульфат амонію гранульований біг-бег (Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар та сплатити за нього встановлену грошову суму (надалі - Договір) тощо.
В подальшому, представником ТОВ «ХІМАГРО» на відділення «Нової пошти» за місцезнаходженням ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» було направлено 2 екземпляри Договору за підписом керівника ТОВ «ХІМАГРО», але оригінал Договору з підписом керівника ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» з боку останнього на адресу позивача повернуто не було, отже, оригіналу Договору із підписами керівника позивача та керівника відповідача не має в наявності у ТОВ «ХІМАГРО».
Однак, ТОВ «ХІМАГРО» зазначає, що 28.07.2022р., на виконання домовленостей між сторонами, ним було надано ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» рахунок на оплату №415 на суму 411 664 грн 20 коп.
Як стверджує позивач за первісним позовом, ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», не надавши в письмовому вигляді відповідні транспортні інструкції із даними, що стосуються автомобіля та водія, та не оплативши рахунок, в особі своїх представників, повідомив в телефонній розмові співробітника позивача за первісним позовом про нагальну потребу в товарі, певних складнощах в оплаті у зв`язку із воєнним станом в країні та якнайшвидшому виконанні відповідачем обов`язку щодо оплати товару.
З огляду на довготривале партнерство, 11.08.2022р. ТОВ «ХІМАГРО» було передано, а ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» прийнято товар в кількості 17,9 тон на загальну суму 411 664 грн 20 коп. з ПДВ без передоплати за товар, що підтверджується видатковою накладною №1062 від 11.08.2022р. та товарно-транспортною накладною №11081024 від 11.08.2022р.
Щодо вказаної товарно-транспортної накладної позивач звертає увагу, що товар в кількості 17,9 тон на загальну суму 411 664 грн 20 коп. було поставлено відповідачу в с. Знам`янка Одеської області, який разом із товаром іншої кількості та вартості поставлявся позивачем ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ», місцезнаходженням якого є с.Знам`янка Одеської області, на транспорті згідно тієї ж ТТН: №11081024 від 11.08.2022р.
Позивач зауважує на тому, що відповідач - ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» та ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ» є суб`єктами господарювання, які працюють у родинному бізнесі Заворотних. Так, засновниками/бенефіціарами ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , котрі являються батьками засновників/бенефіціарів ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ»: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Позивач вказує на те, що керівником ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» і ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ» є одна й та сама особа: Пославський Микола Петрович, що також підтверджує зв`язок між підприємствами.
Так, 02.08.2022р., 03.08.2022р., 04.08.2022р., 05.08.2022р., 09.08.2022р., 10.08.2022р. та 11.08.2022р. ТОВ «ХІМАГРО» поставлявся товар на користь ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ», загальна кількість якого склала 368 тон на загальну суму 8 463 264 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №1024, №1031, №1034, №1040, №1050, №1052, №1061 відповідно. Крім того, підтвердженням отримання ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ» товару є оформлені товарно-транспортні накладні: №30070907 від 30.07.2022р., №30070902 від 30.07.2022р., №03081003 від 03.08.2022р., №03081041 від 03.08.2022р., №04080953 від 04.08.2022р., №04081025 від 04.08.2022р., №05081114 від 05.08.2022р., №05081043 від 05.08.2022р., №09080948 від 09.08.2022р., №09080950 від 09.08.2022р., №10081033 від 10.08.2022р., №10081041 від 10.08.2022р., №11081008 від 11.08.2022р., №11081024 від 11.08.2022р, які підписані з боку ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ».
При цьому, кількість товару згідно вказаних товарно-транспортних накладних становить 385,9 тон, в той час, як ТОВ «ХІМАГРО» на користь ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ» було поставлено, а останнім прийнято 368 тон товару, що виходить при підрахунку кількості товару, виходячи із даних в наведених вище видаткових накладних №1024, №1031, №1034, №1040, №1050, №1052, №1061. При арифметичному розрахунку різниці між сумарною кількістю товару, поставленого на користь ПСП «ДРУЖБА НАРОДІВ», та кількістю товару, поставленого та прийнятого ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» згідно видаткової накладної №1062 від 11.08.2022р., виходить кількість товару в розмірі 17,9 тон, що зазначено й в останній видатковій накладній.
Позивач зауважує, що вищевказана операція з поставки товару відображена в його податковому обліку, як постачальника, та в податковому обліку ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», що безпосередньо відображено у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних Постачальника та реєстрі отриманих податкових накладних Покупця, в результаті чого Покупець має право на податковий кредит.
В обґрунтування вказаної позиції позивач посилається на висновок, викладений в постанові Касаційного господарського суду від 04.11.2019р. у справі №905/49/15.
На підставі зазначеного позивач за первісним позовом дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб відповідно до ст.ст. 181, 184 Господарського кодексу України, шляхом прийняття замовлення покупця до виконання постачальником та шляхом фактичної передачі покупцю товару на підставі видаткової накладної тощо.
З метою досудового врегулювання спору, 06 жовтня 2022р. ТОВ «ХІМАГРО» направило ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» претензію на оплату вартості поставленого товару у розмірі 411 664 грн 20 коп. протягом 15 календарних днів з моменту її одержання.
Відповідно до роздруківки трекінгу з сайту Укрпошта за номером поштового відправлення ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» отримало претензію 12.10.2022р., однак, існуючу перед позивачем за первісним позовом заборгованість по закінченню 15-денного терміну з моменту отримання претензії не сплатило, у зв`язку з чим ТОВ «ХІМАГРО» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп. в судовому порядку.
В обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних ТОВ «ХІМАГРО» посилається на положення ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі якої нарахувало 3% річних у розмірі 3 045 грн 19 коп. та інфляційні втрати у розмірі 5 763 грн 30 коп., які просить також стягнути з ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
В якості нормативного обґрунтування позовних вимог ТОВ «ХІМАГРО» посилається на положення ст.ст. 181, 184, 220, 222, 265 Господарського кодексу України та ст.ст. 218, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 639, 640, 641, 642, 692, 712 Цивільного кодексу України.
У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ «ХІМАГРО» заперечує проти позовних вимог ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» щодо визнання недійсним договору поставки №177 від 28.07.2022р. та зазначає, що позивач за зустрічним позов не заперечує факту отримання товару відповідно до видаткової накладної №1062 та товарно-транспортної накладної №11081024 від 11.08.2022р.
ТОВ «ХІМАГРО» зауважує на тому, що відповідно до заяви про зміну предмету позову (вх.№2601/23 від 26.01.2023р.) позовні вимоги первісного позову базуються на договорі поставки, укладеному між ТОВ «ХІМАГРО» та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» у спрощений спосіб шляхом фактичного прийняття товару у кількості 17.9 т на загальну суму 411 664 грн 20 коп.
ТОВ «ХІМАГРО» вважає, що в обґрунтування своєї позиції позивачем за зустрічним позовом не надано жодного належного, достатнього, допустимого та достовірного доказу, який може довести наявність порушеного права ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» та у зв`язку із чим останній звернувся із зустрічним позовом.
Крім того, з позиції ТОВ «ХІМАГРО», ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не надано жодного належного, достатнього, допустимого та достовірного доказу, який може довести недійсність Договору поставки №177 від 28.07.2022р.
ТОВ «ХІМАГРО» також зауважує на тому, що ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» до зустрічного позову не додано ані копію Договору поставки №177 від 28.07.2022р., ані будь-яких інших доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за зустрічним позовом, не зазначено доказів, які не можуть бути подані до зустрічного позову тощо. В клопотанні про призначення експертизи ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не обґрунтовано необхідності забезпечення доказів, не прикладено ані доказів сплати судового збору, ані доказів на підтвердження повноважень підписанта.
Враховуючи факт відсутності Договору поставки №177 від 28.07.2022р. із оригіналами підписів керівників обох сторін через обмін між сторонами скан-копіями підписаного Договору поставки №177 від 28.07.2022р. та додатку до нього шляхом їх надіслання на електронні пошти представників учасників справи, ТОВ «ХІМАГРО» вважає, що договір поставки є укладеним у спрощений спосіб, у зв`язку з чим відсутні підстави для дослідження Договору поставки №177 від 28.07.2022р. на предмет справжності підпису представника ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
На підставі зазначеного, ТОВ «ХІМАГРО» просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.
Позивач за зустрічним позовом - ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», в зустрічній позовній заяві зазначає, що Договір поставки від 28.07.2022р. №177 не підписувався повноважним представником ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД». Підпис, вчинений в наданому ТОВ «ХІМАГРО» Договорі поставки не належить директору ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», і позивачу за зустрічним позовом не відомо кому належить здійснений підпис.
Відтак, позивач за зустрічним позовом зазначає, що підписання особою від імені іншої особи господарського договору без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно з законодавством, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникає. Такі дії є порушенням інтересів особи, від імені якої без її згоди та відома, вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала.
На підставі зазначеного, позивач за зустрічним позовом дійшов висновку, що Договір поставки від 28.07.2022р. №177 є недійсним в силу закону з моменту його вчинення та не створює жодних наслідків для сторін договору в силу положень ст.ст. 203, 207, 216, 627 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим звернувся із зустрічним позовом у межах даної справи та просить суд визнати недійсним Договір поставки від 28.07.2022р. №177, укладений між ТОВ «ХІМАГРО» та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
Відзив на первісний позов від ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не надходив.
Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представників ТОВ «ХІМАГРО», суд дійшов наступних висновків.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Нормами ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 2 ст. 639 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно із ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів та передбачає, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно з ч., ч. 1, 3 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Оферта може мати письмовий вигляд коли вона має форму єдиного документа, тобто проекту договору, листа, телеграми тощо, що надсилаються акцептанту поштою чи за допомогою іншого технічного засобу зв`язку.
Наслідком надання оферти є те, що коли адресат оферти відізветься й у будь-якій формі висловить згоду укласти договір на зазначених в оферті умовах, його слід визнати укладеним.
Як передбачено ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Із змісту даної статті вбачається, що акцепт можливий й у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, що отримала оферту, дій по виконанню вказаних в ній умов договору. Для конклюдентних дій характерно, що їх здійснення свідчить про волевиявлення особи укласти договір.
З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ХІМАГРО» виставлено ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» рахунок на оплату №415 від 28.07.2022р., згідно якого ТОВ «ХІМАГРО» зобов`язалось поставити ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» товар: сульфат амонію гранульований біг-бег у кількості 17,9 т на суму 411 664 грн 20 коп. в т.ч. ПДВ.
11 серпня 2022р. ТОВ «ХІМАГРО» поставлено ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» товар: сульфат амонію гранульований біг-бег у кількості 17,9 т на суму 411 664 грн 20 коп. в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №1062 від 11.08.2022р. підписаною представниками обох сторін і скріплено печатками обох підприємств.
Відповідно до видаткової накладної №1062 від 11.08.2022р. товар прийнято ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» без зауважень і претензій. Суд також приймає до уваги, що ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не оспорюється факт отримання вказаного товару.
Суд не приймає до уваги товарно-транспортну накладну №11081024 від 11.08.2022р., адже з даної накладної не вбачається, що вантажотримувачем є ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», адреса доставки відрізняється від адреси реєстрації вказаного підприємства.
Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.201.10 ст. 201 цього Кодексу).
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання товару на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2022 зі справи №922/2115/19).
На підставі зазначеного, суд вважає доведеним факт поставки товару: сульфат амонію гранульований біг-бег у кількості 17,9 т на суму 411 664 грн 20 коп. в т.ч. ПДВ на користь ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
У відповідності до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В силу приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, між сторонами у справі склалися правовідносини щодо поставки товару, оформлені у встановленому законом порядку.
Враховуючі характер правовідносин, між ТОВ «ХІМАГРО» та ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» укладений договір поставки у спрощеній формі.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом положень ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.
Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.
Відповідно до роз`яснень викладених в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування ВГСУ у розгляді справ окремих норм матеріального права» перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі - продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
При цьому, обов`язок негайно оплатити поставлений товар після його прийняття випливає з припису ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу, і передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. (п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).
Таким чином, у ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» виник обов`язок негайно оплатити поставлений товар після його прийняття, незалежно від вимоги ТОВ «ХІМАГРО».
Більше того, 06.10.2022р. ТОВ «ХІМАГРО» направило ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» претензію на оплату вартості поставленого товару у розмірі 411 664 грн 20 коп. протягом 15 календарних днів з моменту її одержання претензії. Згідно роздруківки трекінгу з сайту Укрпошта за номером поштового відправлення ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» отримало претензію 12.10.2022р.
Однак, матеріали справи не містять доказів сплати коштів у розмірі 411 664 грн 20 коп. у строк до 27.10.2022р.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ «ХІМАГРО» про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем за первісним позовом, судом встановлено, що він є вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 5 763 грн 20 коп. та 3% річних у розмірі 3 045 грн 19 коп. підлягають задоволенню.
Отже, суд дійшов про задоволення первісного позову в повному обсязі.
Щодо позовних вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.
В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» посилається на недійсність Договору поставки №177 від 28.07.2022р. з підстав того, що вказаний Договір не був підписаний уповноваженою особою ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД», а підпис, який міститься на вказаному Договорі, належить невідомій особі.
Для встановлення автора підпису, виконаного на Договорі поставки від 28.07.2022р. №177, ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» звернулося до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: «Чи належить підпис виконаний в Договорі поставки від 28.07.2022р. №177 т.в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» - Полтавському Миколі Петровичу чи іншій особі?».
Відповідно до ч. 1,3 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, у якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Частиною 1 ст.102 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначені експертизи суд з урахуванням думки учасників справи, визначає які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.
Згідно п/п1.1 п.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012р. №1950/5) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.
Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Відповідно до п/п 1.3. вказаних Рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.
Таким чином, при вирішенні клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, суд зобов`язаний встановити наявність об`єктів дослідження у сторін спору, та з урахуванням вимог процесуального законодавства лише після закінчення збирання всіх необхідних матеріалів, необхідних первинних документів для проведення експертизи призначити судову почеркознавчу експертизу.
Вказані дії мають бути вчиненні судом до вирішення питання про проведення експертизи, оскільки судова почеркознавча експертиза, за відсутності документів, які мають бути предметом дослідження, не може бути проведена.
Суд також звертає увагу, що ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не надало до матеріалів справи експертний висновок виготовлений на його замовлення та/або заяви свідка та/або інших доказів, на підставі яких суд мав би змогу встановити невідповідність підпису, що міститься на Договорі поставки від 28.07.2022р. №177, підпису, який належить т.в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» - Полтавському Миколі Петровичу.
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено підстав, на які він посилається в обґрунтування зустрічного позову, у зв`язку з чим зустрічний позов ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» до ТОВ «ХІМАГРО» задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».
Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи задоволення позову ТОВ «ХІМАГРО», витрати по сплаті судового збору за первісним позовом слід покласти на ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» у відповідності до положень ст.129 ГПК України. Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову слід покласти на ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 763 грн 20 коп., 3% річних у розмірі 3 045 грн 19 коп. - задовольнити повністю .
3. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРО» про визнання недійсним Договору поставки від 28.07.2022р. №177, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» - відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19 травня 2023 р.

Суддя Н.В. Рога