ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 травня 2023 року Справа № 5/25-38

по скарзі Акціонерного товариства Орлея

на дії Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

по справі №5/25-38

за позовом Першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач"

про звернення стягнення на заставлене майно

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

Представники:

від стягувача: н/з

від боржника: н/з

від ВДВС: н/з

у судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області: Савчук І.А., посвідчення від 01.03.2023.

встановила: 16.05.2023 на адресу суду надійшла скарга Акціонерного товариства Орлея на дії Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), згідно якої просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №54506075.

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075 виконавчого збору з АТ Орлея у сумі 147 955,53 грн.

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075 виконавчих витрат з АТ Орлея у сумі 100 885,89 грн.

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП54506075.

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075 виконавчого збору з АТ Орлея у сумі 147 955,53 грн.

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075 виконавчих витрат з АТ Орлея у сумі 100 885,89грн.

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 25.04.2023 про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження ВП № 71184144 від 26.04.2023 для стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075.

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 25.04.2023 про арешт коштів боржника у межах виконавчого провадження ВП № 71184144 від 26.04.2023 для стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075.

- зобов`язати державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та коштів боржника, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54506075 відповідно до вимог закону та статусу боржника.

Ухвалою суду від 19.05.2023 скаргу Акціонерного товариства Орлея на дії Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП54506075; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075, зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та коштів боржника, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №54506075 відповідно до вимог закону та статусу боржника прийнято до розгляду. Судове засіданні призначено на 24.05.2023 о 10 год. 30 хв. Зобов`язано Луцький відділ ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до 23.05.2023 подати суду пояснення по суті скарги з посиланням на докази, докази їх надіслання учасникам справи; матеріали виконавчого провадження для огляду у судовому засіданні. Запропоновано прокуратурі, стягувачу до 23.05.2023 подати суду пояснення по суті скарги з доказами надіслання скаржнику.

На адресу суду надійшли пояснення ДВС, згідно яких у задоволенні скарги просить відмовити, оскільки на момент закінчення виконавчого провадження будь які арешти відділом коштів, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно майна скаржника були відсутні. При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження помилково зазначено «правонаступником якого є ПАТ «Орлея», тому в межах спірного виконавчого провадження виправлено помилку.

Волинська обласна прокуратура у поясненнях від 23.05.2023 та прокурор відділу прокуратури у судовому засіданні 24.05.2023 у задоволенні скарги просять відмовити у зв`язку з виправлення державним виконавцем описки у постанові про закінчення виконавчого провадження. Вимогам скаржника про скасування арешту, накладеного на його майно, дано оцінку в ухвалі суду від 10.05.2023, якою у задоволенні скарги відмовлено.

Скаржник, стягувач правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників не направили, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції від 19.05.2023.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи строки розгляду скарги, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 позов задоволено та постановлено:

1.Звернути стягнення на предмет застави по договору від 20.07.2001 на користь Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення, а саме на майно ВАТ Луцький райагропостач:

1)адміністративно-складське приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м.;

2)склад господарських товарів площею 597,1 кв.м.;

3)склад металевий (модуль) площею 525,8 кв.м.

2.Стягнути з ВАТ Луцький райагропостач в дохід Державного бюджету 12 006 грн. 68 коп. державного мита, а також в користь ДП Судовий інформаційний центр 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання судового рішення видано накази №5/25-1 від 17.10.2007, №5/25-2 від 17.10.2007, на підставі яких державним виконавцем 21.01.2013 відкрито виконавче провадження ВП №36081363.

15.08.2017 відкрито виконавче провадження № 54506075 по виконанню наказу Господарського суду Волинської області від 17.10.2007 № 5/25-1.

Згідно із частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2, 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Такі ж норми містяться і в Законі України "Про виконавче провадження" у нині чинній редакції.

Скаржник просить визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075, зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та коштів боржника, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження№54506075 відповідно до вимог закону та статусу боржника.

Скарга обґрунтована тим, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем помилково чи з умислом вказано, що АТ «Орлея» являється правонаступником ТОВ «Авгур», що не відповідає дійсності.

Судом встановлено, що 25.04.2023 Луцьким ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54506075 по виконанню наказу суду від 17.10.2007 №5/25-1, якою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. В описовій частині постанови вказано, зокрема що ПАТ «Орлея» є правонаступником ТОВ «Авгур» (том 23, а.с. 185).

В межах виконавчого провадження №.05.2023 Луцьким ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, зокрема у постанові про закінчення виконавчого провадження від 18.05.2023 шляхом видалення спірного тексту «правонаступником якого є ПАТ «Орлея».

Докази наявності арештів, накладених на майно скаржника в межах виконавчого провадження №54506075 в матеріалах справи відсутні.

Відсутність арештів в межах виконавчого провадження №54506075 встановлено судом у судовому засіданні 10.05.2023 під час розгляду скарги Акціонерного товариства Орлея від 27.04.2023.

Ст. 343 ГПК України передбачає за результатами розгляду скарги право суду задовольнити вимоги скаржника або відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, виправлення помилки у постанові від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075, яка стала підставою для подання скарги, відсутність доказів наявності будь яких арештів, накладених на майно боржника, в межах вказаного виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в частині визнання протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075, зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та коштів боржника, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, зазначена скаржником описка в мотивувальній частині постанови не впливає на її законність.

У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги щодо недійсності постанови про закриття провадження у справі, не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ вчинити дії щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №54506075 відповідно до вимог закону та статусу боржника.

Суд наголошує, що вимоги скаржника в частині визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження № 54506075 виконавчого збору з АТ Орлея у сумі 147 955,53 грн.; визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження № 54506075 виконавчих витрат з АТ Орлея у сумі 100 885,89 грн.; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження ВП № 54506075 виконавчого збору з АТ Орлея у сумі 147 955,53 грн.; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про стягнення у межах виконавчого провадження № 54506075 виконавчих витрат з АТ Орлея у сумі 100 885,89грн.; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження ВП № 71184144 від 26.04.2023 для стягнення у межах виконавчого провадження № 54506075; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про арешт коштів боржника у межах виконавчого провадження № 71184144 від 26.04.2023 для стягнення у межах виконавчого провадження № 54506075 не прийняті судом до розгляду, оскільки відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Керуючись ст. ст. 234, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства Орлея на дії Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075; визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 25.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №54506075, зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та коштів боржника, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №54506075 відповідно до вимог закону та статусу боржника відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 24.05.2023

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук