ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1108/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр оланво", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про стягнення 740 131,13 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

від позивача: Григоренко Віктор Олександрович, ордер серії АЕ № 1181965 від 20.02.2023 адвокат

від відповідача: Козуб Богдан Юрійович, довіреність № 007/23 від 22.12.2022 адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр оланво" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на свою користь 594 472,00 грн основного боргу, 68 996,45 грн пені, 64 098,55 грн інфляційного збільшення суми боргу, 12 564,13грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором надання послуг в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем (виконавцем) послуг, що були прийняті відповідачем (замовником) за Актами надання послуг, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 594 472,00грн. З урахуванням пункту 2.4. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 68 996,45 грн, інфляційні втрати у сумі 64 098,55 грн., а також 3% у сумі 12 564,13грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; визнано справу малозначною ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників; призначено справу до розгляду в судове засідання на 11.04.2023.

05.04.2023 від представника Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшла заява про участь представника в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено у зв`язу з відсутністю технічної можливості.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2023 клопотання Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" задоволено. Призначено справу до розгляду по суті в судове засідання на 11.04.2023 о 11:50 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), для представника Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".

10.04.2023 від представника Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив в якому зазначає, що в умовах скрутного економічного становища, воєнного стану в країні, виконавцем проведені оплати за даним договором за виконані послуги в сумі 596 126,00 грн. відповідачем приймаються всі необхідні заходи щодо погашення заборгованості за договором №040-2 від 20.08.2022.

У судовому засіданні яке відбулося 11.04.2023 оголошено перерву до 02.05.2023.

02.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр оланво" подано до суду заяву про доручення до матеріалів справи копію акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №2/100223/1 від 01.03.2023 про надання послуг на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Представник відповідача просив надати час для ознайомлення з актом надання послуг на правничу допомогу та підготування заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні яке відбулося 02.05.2023 оголошено перерву до 16.05.2023.

15.05.2023 від Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому не погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу, та у зв`язку з неподанням детального розрахунку витрат на професійну правничу допомогу просить відмовити в задоволенні розподілу витрат на правничу допомогу та покласти всі понесені витрати з правничої допомоги на позивача.

У судовому засіданні 16.05.2023 представник відповідача підтримав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та просив врахувати його пояснення під час розподілу судових витрат, представник позивача заперечував проти зменшення витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.05.2023, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача підтримав заперечення на позов.

У судовому засіданні 16.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 між Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" (виконавець) було укладено договір надання послуг №040-2, відповідно до умов пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з технічного обслуговування шарнірно-зчленованих самоскидів ВЕІХ В60Е (надалі по тексту - техніка), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцеві зазначені послуги на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Також, сторони погодили Додаток №1 (перелік техніки замовника), Додаток №2 (регламент проведення технічного обслуговування техніки), Додаток №3 (форма заявки на технічне обслуговування техніки), Додаток №4 (форма звіту роботи механіка), Додаток №5 (Акт прийому-передачі витратних матеріалів після проведення ТО), Додаток №6 (Форма акту наданих послуг) та Додаток №7 (Циклічність проведення технічного обслуговування ШЗЛ ВЕІХ В60Е) до Договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість договору складає 3 141 570,00 грн. з ПДВ і в включає в себе суму всіх послуг, що підлягають наданню в період дії договору.

Відповідно до пункту 2.4. договору оплата за надані послуги здійснюється замовником на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, протягом 15 банківських днів, у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами договору та діє до 30.06.2022, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по договору, що виникли до закінчення строку договору (пункт 12.1 договору).

Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" (виконавець) складені та підписані без зауважень Акти надання послуг за договором №040-2 від 20.01.2022: №293 від 22.03.2022 на суму 158 766,00 грн.; №309 від 29.03.2022 на суму 21 000,00 грн; №340 від 06.05.2022 на суму 78 780,00 грн.; №418 від 31.05.2022 на суму 216 546,00 грн.; №534 від 24.06.2022 на суму 42 000,00 грн.; №577 від 30.06.2022 на суму 78 780,00 грн.

На оплату наданих послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" виставлені Акціонерному товариству "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" рахунки на оплату: №289 від 22.03.22 на суму 158 766,00 грн; №303 від 29.03.22 на суму 21 000,00 грн; №324 від 06.05.22 на суму 78 780,00 грн; №407 від 31.05.22 на суму 216 546,00 грн; №510 від 23.06.22 на суму 42 000,00 грн; №574 від 30.06.22 на суму 78780,00 грн, всього на загальну суму у розмірі 595 872,00 грн

Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" здійснювало оплату за договором №040-2 від 20.01.2022, що підтверджується платіжними інструкціями: №213875 від 22.03.2022 на суму 238 980 грн.; №214698 від 21.04.2022 на суму 100 000,00грн; №216859 від 16.06.2022 на суму 25 7146,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" зазначає, що оплата за зазначеними вище платіжними документами здійснювалась за надані послуги за актами, які є не спірними у справі №904/1108/23, оплата за платіжною інструкцією №216859 від 16.06.2022 на суму 257 146,00 грн була частково зарахована як оплата за актом №289 від 22.03.22 у сумі 1 400,00 грн. (заборгованість за актом №289 від 22.03.22 з урахуванням часткового зарахування оплати складає на суму 157 366,00 грн).

Таким чином, заборгованість Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" за договором №040-2 від 20.01.2022 за надані послуги за актами надання послуг №293 від 22.03.2022, №309 від 29.03.2022, №340 від 06.05.2022. №418 від 31.05.2022, №534 від 24.06.2022 та №577 від 30.06.2022 становить 594 472,00 грн.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 594 472,00 грн основного боргу, 68 996,45 грн пені, 64 098,55 грн інфляційного збільшення суми боргу, 12 564,13грн. 3% річних.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору №040-2 надання послуг від 20.01.2022, факт виконання робіт за договором, строк оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №040-2 від 20.01.2022 за надані послуги за актами надання послуг №293 від 22.03.2022, №309 від 29.03.2022, №340 від 06.05.2022. №418 від 31.05.2022, №534 від 24.06.2022 та №577 від 30.06.2022 у сумі 594 472,00 грн.

Пунктом 2.4. договору встановлено, оплата за надані послуги здійснюється замовником на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, протягом 15 банківських днів, у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, таким чином строк оплати за надані послуги за актами №293 від 22.03.2022, №309 від 29.03.2022, №340 від 06.05.2022. №418 від 31.05.2022, №534 від 24.06.2022 та №577 від 30.06.2022 є таким, що настав.

Доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 594 472,00 грн відповідачем відповідно до положень статей 13,74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 13.2 договору у випадку порушення термінів проведення розрахунків, виконавець має право на стягнення з замовника пені в розмірі облікової ставки Національного банку УКкраїни, яка діяла на момент несплати, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за загальний період прострочення з 13.04.2022 по 22.07.2022 в сумі 68 996,45 грн., інфляційні втрати за загальний період з травня 2022 року по січень 2023 року у сумі 64 098,55 грн., а також 3% річних за загальний період прострочення 13.04.2022 по 15.02.2023 у сумі 12 564,13 грн. (по кожному акту окрему, з урахуванням строку виникнення прострочення та часткової оплати за актом №293 від 22.03.2023).

Відповідач правильність розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат не спростував, господарським судом арифметичних помилок не виявлено щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат не встановлено.

Сторони домовились, що при настанні обставин непереборної сили (обставин форс-мажору), тобто неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань по цьому договору внаслідок обставин непереборної сили, а саме: пожежі, стихійного лиха, урядових заборон, блокади, війни, військових дій будь-якого характеру або інших незалежних від сторін обставин, термін (строк) виконання зобов`язань продовжується (переноситься) на такий термін (строк), протягом якого будуть діяти вищевказані обставини та їх наслідки. Сторона, для якої наступили обставини непереборної сили, зобов`язана письмово протягом 5 робочих днів з моменту настання цих обставин повідомити іншу сторону про це, вказати орієнтовний термін (строк) дії обставин непереборної сили, а також вжити заходів для зменшення збитків другій стороні (пункт 9.1 договору).

Факт настання обставин непереборної сили повинен підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональною Торгово-промисловою палатою (пункт 9.3 договору).

Доказів вчинення дій, передбачених вказаними вище умовами договору, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 218 Господарського кодексу України).

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

З наведеного вбачається, що учасник господарського зобов`язання може бути звільнений від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору про надання послуг, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Слід відзначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану унеможливило виконання конкретних зобов`язань за договором. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 740 131,13 грн. (594 472,00 грн - сума основної заборгованості + 68 996,45 грн. пеня + 12 564,13 грн - 3% річних + 64 098,55 грн. - інфляційні втрати).

Разом з позовною заявою позивачем поданий попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку із розглядом справи, в тому числі й 30 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

02.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр оланво" подано до суду заяву про доручення до матеріалів справи копію акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №2/100223/1 від 01.03.2023 про надання послуг на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява №19336/04, § 268)).

На підтвердження надання адвокатом правової допомоги позивачу, позивачем копію договору №100223/1 від 10.02.2023 про надання правових (юридичних) послуг, копію завдання №2 до договору №100223/1 від 10.02.2023, копію рахунку на оплату №2/100223/1 від 28.02.2023 на суму 30 000,00 грн, копію ордеру серії АЕ№1181965 від 20.02.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДП №3985 та копію Акту здачі-приймання робіт №2/100223/1 від 01.03.2023.

Відповідно до пункту 1 договору про надання правових послуг, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" (клієнт) та адвокатом Григоренко Віктором Олександровичем (адвокат/виконавець), за цим договором виконавець приймає зобов`язання надати правові (юридичні) послуги замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані правові (юридичні) послуги виконавцем на умовах та в строки, що передбачені умовами договору.

Вид, строки надання, ціна і загальна вартість послуг узгоджуються сторонами в спільно підписаних завданнях до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 1.2. договору).

Згідно з завданням №2 до договору сторони погодили, що загальна вартість послуг, вказаних в п.1.1. завдання №1, є фіксованою та складає 30 000,00 грн.

01.03.2023 сторонами підписаний акт здачі-приймання робіт №2/100223/1, відповідно до якого надання правової допомоги згідно п.1.1. завдання №2 від 28.02.2023 до договору №100223/1 від 10.02.2023.

15.05.2023 від Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому не погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу, та у зв`язку з неподанням детального розрахунку витрат на професійну правничу допомогу просить відмовити в задоволенні розподілу витрат на правничу допомогу та покласти всі понесені витрати з правничої допомоги на позивача.

У судовому засіданні 16.05.2023 представник відповідача підтримав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та просив врахувати його пояснення під час розподілу судових витрат, представник позивача заперечував проти зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, господарський суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є підлягає зменшенню до 10 000,00 грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 740 131,13 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд.3, ідентифікаційний код 36716128) в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степова, 1, ідентифікаційний код 39389830) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр Оланво" (49038, м. Дніпро, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 68; ідентифікаційний код 42901668) 594 472,00 грн (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят дві гривні 00 коп.) основного боргу, 68 996,45 грн (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень 45коп.) пені, 64 098,55 грн (шістдесят чотири тисячі дев`яносто вісім гривень 55коп.) інфляційного збільшення суми боргу, 12 564,13 грн (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 13 коп.) 3% річних та 11 101,97 грн (одинадцять тисяч сто одна гривню 97 коп.) судового збору, 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.05.2023

Суддя Ю.А. Бажанова