ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 Справа № 917/465/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена», 18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 144/1, ,

до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро», 36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 42, оф. 106, ,

про стягнення 586 752,24 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» про стягнення 586 752,24 грн., з яких 352 160,16 грн. заборгованість за договором поставки № 1116-К від 14.02.2020 р., 52 824,02 грн. штраф, 156 735,67 грн. втрати від інфляції, 25 032,29 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.03.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оплату за договором поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. виконав не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 27.03.2023 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

14.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» було укладено договір поставки № 1116-К (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Агро Арена») зобов`язувався передавати (постачати) у зумовлені строки (строк) Покупцеві (СГПП «РВД-Агро») Товар (насіння сільськогосподарських культур) у кількості, асортименті і по цінах, згідно з накладними (додатками, специфікаціями), що є невід`ємними частинами цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказані Товари і своєчасно сплатити за них певну грошову суму на умовах цього договору.

Згідно зі Специфікацією № 1 від 14.02.2020 р. до договору поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. Постачальник зобов`язувався продати та відвантажити, а Покупець оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим договором, товар (насіння сільськогосподарських культур) загальною вартістю 440 200,20 грн.

Оплата Товару здійснюється в строк:

- до 10 березня 2020 р. в сумі 88 040,04 грн., що еквівалентно 3 297,38 EUR;

- до 1 листопада 2020 р. в сумі 352 160,16 грн., що еквівалентно 13 189,52 EUR.

Пунктом 3.4 договору № 1116-К від 14.02.2020 р. визначено, що Товар вважається переданим Покупцю при підписанні видаткової або товарно-транспортної накладної Покупцем про отримання Товару.

Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту прийняття Товару покупцем за видатковою накладною (п. 3.5 договору).

На виконання зазначених норм договору поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. позивач передав у власність відповідача Товар на суму 440 200,20 грн., що підтверджується видатковими накладними № 1167 від 27.03.2020 р., та № 1649 від 07.04.2020 р. (а.с. 11, 12), підписаними сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору Покупець оплачує поставлені Постачальником Товари за цінами, зазначеними у специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки за поставлений за цим договором Товар між Постачальником та Покупцем з відстроченням платежу на період 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування Покупцем коштів у повному обсязі на розрахунковий рахунок Постачальника.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РВД-Агро» 586 752,24 грн., з яких 352 160,16 грн. заборгованість за договором поставки № 1116-К від 14.02.2020 р., 52 824,02 грн. штраф, 156 735,67 грн. втрати від інфляції, 25 032,29 грн. 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. з додатком, видаткові накладні № 1167 від 27.03.2020 р., та № 1649 від 07.04.2020 р., виписка по рахунку ТОВ «Агро Арена» та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Також відповідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 1116-К від 14.02.2020 р. щодо передачі товару на суму 417 568,02 грн. та надання послуг на суму 440 200,20 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № 1167 від 27.03.2020 р., та № 1649 від 07.04.2020 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 1116-К від 14.02.2020 р. на вищевказану суму.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за виконані роботи розрахувався не в повному обсязі.

Так, згідно з виписками по рахунку ТОВ «Агро Арена» відповідачем 10.03.2020 року та 11.03.2020 року було частково сплачено заборгованість за договором № 1116-К від 14.02.2020 р. на суму 84 040,04 грн.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 352 160,16 грн. заборгованості за договором поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, визнані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.5 договору поставки № 1116-К від 14.02.2020 р. визначено, що якщо Покупець прострочить сплату за товар, то, окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим договором, він додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 15 % від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого Товару.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 52 824,02 грн. штрафу (а.с. 4), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 156 735,67 грн. та 3 % річних в розмірі 25 032,29 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 3-4).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 8 801,28 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» (36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 42, оф. 106, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 144/1, ) 352 160,16 грн. заборгованість за договором поставки № 1116-К від 14.02.2020 р., 52 824,02 грн. штраф, 156 735,67 грн. втрати від інфляції, 25 032,29 грн. 3 % річних; 8 801,28 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.05.2023 р.

Суддя О.С. Мацко