УХВАЛА

м. Київ

17.05.2023Справа № 910/4216/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши заяву державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про відвід судді Мудрого С.М. від розгляду скарги акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" на неправомірні дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

за позовом акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО"

до державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Кабінету Міністрів України,

2. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 229 408 518,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" до державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 229 408 518,60 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.09.2020 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 27, ) на користь акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; ) заборгованість в розмірі 222 296 241 (двісті двадцять два мільйони двісті дев`яносто шість тисяч двісті сорок одна) грн. 98 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 835 713 (два мільйони вісімсот тридцять п`ять тисяч сімсот тринадцять) грн. 25 коп., три проценти річних в сумі 4 276 563 (чотири мільйони двісті сімдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 735 700 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 р. залучено до участі у даній справі Кабінет Міністрів України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також відкладено розгляд справи до 22.12.2020 р.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" задоволено. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.09.2020 р. у справі № 910/4216/20 скасовано повністю та прийнято нове рішення. Відмовлено повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства "Полтаваобленерго". Стягнуто з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) на користь Державного підприємства "Енергоринок"(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ЄДРПОУ 21515 (один мільйон сто три тисячі п`ятсот п`ятдесят) 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 у справі № 910/4216/20 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.09.2020 у справі № 910/4216/20 - залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2022 касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі № 910/4216/20 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства "Енергоринок" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 за нововиявленими обставинами у справі № 910/4216/20. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 910/4216/20 залишено в силі.

23.03.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 року, видано наказ.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2023 касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" залишено без задоволення. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 910/4216/20 залишено без змін.

09.05.2023 р. до господарського суду м. Києва від позивача надійшла скарга на неправомірні дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2023 у справі №910/4216/20 розгляд скарги призначено на 23.05.2023.

15.05.2023 до канцелярії суду Державним підприємством "Енергоринок" подано заяву про відвід судді, в якій просить відвести суддю Мудрого С.М. від розгляду скарги АТ "Полтаваобленерго" від 02.05.2023 №10.74/12024 на неправомірні дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/4216/20 та передати справу уповноваженій особі для здійснення автоматичного розподілу справи між суддями з метою визначення нового складу суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що проаналізувавши скаргу та додатки до неї матеріали можна дійти висновку, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 07.04.2023 винесено постанову про зупинення виконавчих дій у ВП НОМЕР_1 та відповідно до вхідного штампу 24.04.2023 АТ "Полтаваобленерго" було отримано вищезазначену постанову. Однак, скаржником не додано до скарги належних та достатніх доказів отримання цієї постанови саме 24.04.2023 (поштовий конверт тощо). Наявна на супровідному листі від 07.04.2023 НОМЕР_1/6-20.1 відмітка АТ "Полтаваобленерго" підтверджує лише факт реєстрації згаданого супровідного листа скаржником 24.04.2023. Жодних доказів на обґрунтування доводів скаржника про те, що дата отримання цього листа і дата його реєстрації співпадають до скарги не додано. Одночасно до скарги не долучено й доказів того, що згаданий супровідний лист з додатком був отриманий скаржником та зареєстрований ним в один і той же день (24.04.2023), а не наприклад, у переддень реєстрації листа. Одночасно, не вказано скаржником й причин, з яких він не долучив до скарги поштовий конверт, у якому на його адресу надійшов лист від 07.04.2023 № 71496392/6-20.1 з постановою в якості додатка до цього листа. За таких обставин, неможливо самостійно відстежити дату отримання АТ "Полтаваобленерго" листа у відкритих джерелах (вебсайт АТ «Укрпошта») та пересвідчитись у достовірності його доводів про отримання листа 24.04.2023.

Отже, враховуючи те, що суддя не вчинив жодних дій для встановлення факту належного дотримання строків скаржником та, як наслідок, «на віру» призначив розгляд скарги, то, керуючись ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, заявник вважає, що суддя Мудрий С.М. підлягає відводу від розгляду скарги у справі №910/4216/20, оскільки існують обставини, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності зазначеного судді при розгляді даної скарги.

Розглянувши подану державним підприємством "Енергоринок" заяву, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу. При цьому, суд зазначає наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Частиною 3 ст. 39 ГПК України передбачено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 7 ст. 39 ГПК України встановлено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За приписами ч. 8 ст. 39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11 ст. 39 ГПК України).

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 ГПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, зважаючи на положення вищенаведеного п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, перелік закріплених у вказаній статті підстав для відводу судді не є вичерпним.

В свою чергу, частиною 4 ст. 35 ГПК України обумовлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, у разі незгоди з прийнятим судом рішенням сторона не позбавлена права оскаржити його у встановленому законом порядку.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого державним підприємством "Енергоринок" відводу та передачу його заяви про відвід судді Мудрого С.М. для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись приписами ч. 1 ст. 32, ч.1, 4 статті 35, ч. 3 ст. 39, ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Енергоринок" про відвід судді Мудрого С.М. від розгляду скарги АТ "Полтаваобленерго" від 02.05.2023 №10.74/12024 на неправомірні дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/4216/20 визнати необґрунтованою та передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

2. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

3. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.М. Мудрий