ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1476/23

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С., розглянувши

заяву Парафії Різдва Іоана Предтечі Білоцерківської Єпархії Української Православної Церкви

про забезпечення позову

Без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

1. 11.05.2023 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулась Парафія Різдва Іоана Предтечі Білоцерківської Єпархії Української Православної Церкви (далі Парафія, позивач) із позовною заявою від 11.05.2023 (вх. №1280/23 від 15.05.2023) до Білоцерківської міської ради Київської області (далі Білоцерківська міськрада, відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення №3812-39-VIII Білоцерківської міськради від 27.04.2023 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Парафії» (далі - рішення №3812-39-VIII) на земельну ділянку з цільовим призначенням 03.04 Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (вид використання під будівництво церкви) площею 1,1509га з кадастровим номером 0:05:002:0108, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області (далі Білоцерківська РДА) від 31.08.2015 №482.

2. Водночас, разом із позовом позивачем направлено до суду заяву від 11.05.2023 (вх. №88/23 від 15.05.2023) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення №3812-39-VIII; заборони Білоцерківській міськраді вчиняти дії щодо передання земельної ділянки у власність або користування усієї площі або частини площі земельної ділянки із кадастровим номером 0:05:002:0108, яке виникло на підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 31.08.2015 №482; заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти у Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки; накласти арешт на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що: припинення права користування з підстав зазначених у рішенні №3812-39-VIII свідчить про перевищення та зловживання органом місцевого самоврядування своїх повноважень та протиправно спричиняє обмеження прав та інтересів релігійної громади та грубо порушує права громадян відправляти релігійні обряди та задовольняти релігійні потреби сповідувати та поширювати віру; подальше вирішення відповідачем долі спірної земельної ділянки в інший спосіб, аніж повернення її в постійне користування позивачу, істотно ускладнить ефективний судовий захист і поновлення права позивача на постійне користування вказаним майном; передання земельної ділянки, наприклад, іншим релігійним організаціям призведе до сутичок та конфліктів громадян на релігійному підґрунті; прийняття наступних рішень чи вчинення правочинів або дій щодо надання земельної ділянки у власність, або користування третім особам, вчинення тих чи інших реєстраційних дій призведе до необхідності повторного звернення до суду для їх оспорення; спірне майно за час вирішення спору у суді може бути передано відповідачем суб`єктам господарювання під забудову; накладення арешту є достатнім та дієвим способом для збереження існуючого права користування у незмінному стані та забезпечення фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позову; своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача.

На підтвердження викладених у заяві обставин позивачем надано суду рішення №3812-39-VIII та розпорядження Білоцерківської РДА від 31.08.2015 №482.

3. Розглянувши вказану заяву та дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Водночас, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом із цим, у випадку якщо в особа звертається до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2022 у cправі № 910/1226/22).

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №910/1539/21 (910/8758/21)).

3.1. Як зазначалось вище, заявник просить суд застосувати такий захід забезпечення позову, зокрема, як зупинення дії відповідного рішення Білоцерківської міськради.

Відповідно до ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

У свою чергу, перелік відповідних заходів забезпечення позову, визначений у п.п. 1-10 ч.1 ст.137 ГПК України, є вичерпним, та не передбачає такого способу забезпечення позову як зупинення дії рішення міської ради.

Ураховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви Парафії в частині в частині зупинення дії рішення Білоцерківської міськради №3812-39-VIII.

3.2. Щодо інших заходів забезпечення позову, які визначені у заяві від 11.05.2023 про вжиття заходів забезпечення позову, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених, зокрема у п.2 цієї ухвали, які б вказували на те, що відповідачем як органом місцевого самоврядування вчиняються дії в частині розпорядження спірною земельною ділянкою у тій чи інший спосіб. У свою чергу, надані до позовної заяви спірне рішення Білоцерківської міськради та розпорядження Білоцерківської РДА не є тими єдиними та беззаперечними доказами, які підтверджують зазначені припущення позивача. Інших доказів ані до заяви про забезпечення позову, ані до самого позову Парафією долучено не було.

Отже, зазначені у заяві обставини за своїм змістом мають загальний характер, та самі по собі, без зазначення конкретних дій, не можуть вважатися достатньо обґрунтованими припущеннями, які є підставою вжиття судом заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 74, 76-79, 136-140, 234-235, 255 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Парафії Різдва Іоана Предтечі Білоцерківської Єпархії Української Православної Церкви від 11.05.2023 (вх. №88/23 від 15.05.2023) про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 17.05.2023 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 17.05.2023.