ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. Справа № 911/2340/22

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», (02088, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, м. Київ)

до ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 13 519, 66 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 9 524, 70 грн основної заборгованості, 1 273, 76 грн пені, 666, 73 грн штрафу, 2 054, 47 грн 20 % річних

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної оплати у повному обсязі за товар згідно з договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2022 р. відкрито провадження у справі № 911/2340/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення 13 519, 66 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 р. між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) було укладено договір поставки № 504-21, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця алкогольні напої (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що постачання товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання Товару, при узгодженні замовлення на Товар.

Відповідно до п. 3.4. Договору при прийманні Товару Покупець в присутності представника Постачальника повинен перевірити: цілісність пакування, наявність марок акцизного збору, відповідність фактичної кількості товару кількості, зазначеній в накладних, термін зберігання.

При встановленні невідповідності якості чи кількості товару інформації, яка зазначена у товаросупровідних документах, Покупець зобов`язаний у присутності представника Постачальника, скласти відповідний Акт згідно з вимогами чинного законодавства.

Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на Товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника за кількістю та за якістю. Претензії Покупця щодо якості Товару після підписання ним накладної на Товар розглядаються та задовольняються Постачальником в окремому порядку, який визначається Постачальником в кожному випадку окремо.

Згідно з п. 4.1. Договору найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що загальна сума Договору дорівнює загальній вартості товару, який Постачальник поставив Покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на Товар.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.

Відповідно до п. 6.3. Договору якщо Покупець, при здійсненні оплати Товару не вказує номер накладної, за яку здійснюється розрахунок, то Постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів як оплату за накладні, строк оплати по яких настав раніше.

Пунктом 9.7 Договору визначено, що даний Договір чинний (строк дії) протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі Сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах.

На виконання умов договору поставки № 504-21 від 15.11.2021 р. позивачем протягом листопада 2021 р. було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 20 610, 52 грн, що підтверджується видатковою накладною № 254612/236262 від 25.11.2021 р. на суму 5 471, 30 грн, видатковою накладною № 254613/236263 від 25.11.2021 р. на суму 6 266, 48 грн, видатковою накладною № 254649/236265 від 25.11.2021 р. на суму 2 805, 36 грн, видатковою накладною № 254651/236266 від 25.11.2021 р. на суму 6 067, 38 грн, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору про відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті товару та перераховано позивачу грошові кошти у загальному розмірі 6 532, 60 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 2708 від 31.01.2022 р. на суму 2 532, 60 грн, прибутковим касовим ордером № 174 від 02.02.2022 р. на суму 2 000, 00 грн, прибутковим касовим ордером № 785 від 09.02.2022 р. на суму 2 000, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

Крім того, за період дії договору та на його виконання відповідачем 24.01.2022 р. було повернуто позивачу товар на загальну суму 4 553, 22 грн, що підтверджується накладною на повернення від покупця № 381 від 24.01.2022 р. на суму 4 553, 22 грн, наявною у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо своєчасної оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 9 524, 70 грн, що підтверджується договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р., видатковою накладною № 254612/236262 від 25.11.2021 р. на суму 5 471, 30 грн, видатковою накладною № 254613/236263 від 25.11.2021 р. на суму 6 266, 48 грн, видатковою накладною № 254649/236265 від 25.11.2021 р. на суму 2 805, 36 грн, видатковою накладною № 254651/236266 від 25.11.2021 р. на суму 6 067, 38 грн, накладною на повернення від покупця № 381 від 24.01.2022 р. на суму 4 553, 22 грн, прибутковим касовим ордером № 2708 від 31.01.2022 р. на суму 2 532, 60 грн, прибутковим касовим ордером № 174 від 02.02.2022 р. на суму 2 000, 00 грн, прибутковим касовим ордером № 785 від 09.02.2022 р. на суму 2 000, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по оплаті у повному обсязі товару за договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 9 524, 70 грн за договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару з 10.12.2021 р. по 09.06.2022 р. всього на загальну суму 1 273, 76 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, зокрема, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 5 471,30 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100 42113,32 грн.
21.01.2022 - 23.01.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 5 471,30 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 3 днів (прострочення) : 100 38,99 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 122,32 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
24.01.2022 - 30.01.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 918,08 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 7 днів (прострочення) : 100 73,52 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 3,52 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 6 266,48 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100 42129,79 грн.
21.01.2022 - 30.01.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 6 266,48 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 10 днів (прострочення) : 100 1034,34 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 164,13 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.01.2022 - 01.02.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 4 651,96 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 2 днів (прострочення) : 100 25,10 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 5,10 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
02.02.2022 - 08.02.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 2 651,96 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 7 днів (прострочення) : 100 710,17 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 10,17 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
09.02.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 651,96 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 114 днів (прострочення) : 100 11440,73 грн.
03.06.2022 - 09.06.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 651,96 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 7 днів (прострочення) : 100 76,25 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 46,98 грн.
Період розрахункуКількість днів у періодіСума
10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 8 872,74 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100 42183,78 грн.
21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 8 872,74 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100 133646,62 грн.
03.06.2022 - 09.06.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 8 872,74 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 7 днів (прострочення) : 100 785,08 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 915,47 грн.

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди становить 1 267, 69 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені за договором від суми основної заборгованості у вищевказані періоди у розмірі 1 267, 69 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р., за порушення відповідачем строків оплати вартості одержаного товару більш ніж на 30 календарних днів всього на загальну суму 666, 73 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.1. Договору встановлено, зокрема, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі сім відсотків від суми боргу.

Розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу від суми основної заборгованості у розмірі 666, 73 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 2 054, 47 грн процентів за користування чужими грошовими коштами за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару з 10.12.2021 р по 07.11.2022 р. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 536 цього ж кодексу встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 3 ст. 692 ЦК України конкретизовано визначений ст. 536 цього Кодексу обов`язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене ст. 625 цього Кодексу право продавця вимагати від покупця сплати 3 % річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати триманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Розрахунок 20 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 20 % річних від суми основної заборгованості наступний:

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 10/12/2021 до 23/01/2022 5 471,30 x 20 % x 45 : 365 : 10045134,91 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 24/01/2022 до 30/01/2022 918,08 x 20 % x 7 : 365 : 10073,52 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 10/12/2021 до 30/01/2022 6 266,48 x 20 % x 52 : 365 : 10052178,55 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 31/01/2022 до 01/02/2022 4 651,96 x 20 % x 2 : 365 : 10025,10 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 02/02/2022 до 08/02/2022 2 651,96 x 20 % x 7 : 365 : 100710,17 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 09/02/2022 до 07/11/2022 651,96 x 20 % x 272 : 365 : 10027297,17 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 10/12/2021 до 07/11/2022 8 872,74 x 20 % x 333 : 365 : 1003331 618,97 грн.

Отже, загальний розмір 20 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди становить 2 048, 39 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 20 % річних від суми основної заборгованості у вищевказані періоди у розмірі 2 048, 39 грн.

У процесі розгляду справи судом було встановлено, що станом на час здійснення позивачем поставок товару за договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р. відповідач - ОСОБА_1 , у якого виник кореспондуючий обов`язок з оплати такого товару, був зареєстрований як Фізична особа-підприємець (запис № 000053627 від 27.09.2021 р.).

23.02.2022 р. відповідно до запису № 001053627 було припинено підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця Кисельова Артура Борисовича.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17.

Згідно із ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього ж кодексу господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 52 цього ж кодексу фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18.

Відтак, фізична особа ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , є відповідачем у справі № 911/2340/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до ОСОБА_1 , а припинення підприємницької діяльності останнього не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару за договором поставки № 504-21 від 15.11.2021 р. та відповідними видатковими накладними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, м. Київ; ідентифікаційний код 35871504) 9 524 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 70 (сімдесят) коп. основної заборгованості, 1 267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) грн 69 (шістдесят дев`ять) коп. пені, 666 (шістсот шістдесят шість) грн 73 (сімдесят три) коп. штрафу, 2 048 (дві тисячі сорок вісім) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. 20 % річних та судові витрати 2 478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн 77 (сімдесят сім) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца