ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18.05.2023 м. ХарківСправа № 922/1999/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши заяву

заявникаТовариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"
до боржникаФізичної особи-підприємця Лутаєнка Євгенія Володимировича
провидачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Лутаєнка Є.В. заборгованості за договором за договором про надання кредиту від 11.12.2021 №083777-КС-004 у загальному розмірі 102.026,48 грн, з яких:- 39342,47 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту та сума прострочених платежів по процентам у розмірі 62684,01 грн.

Вищезазначена заява подана з порушенням пунктів 3, 4 частини третьої статті 150 ГПК України. А саме: до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зауважує, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших (письмових) документів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а заявник має обґрунтувати свої вимоги та надати до суду належні, в розумінні статті 76 ГПК України, докази, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "БІЗПОЗИКА" посилається на невиконання боржником ФОП Лутаєнком Є.В. своїх зобов`язань за Договором про надання кредиту від 11.12.2021 №083777-КС-004 та Додаткової угоди від 19.02.2022 №1 до нього (надалі - Договір), укладеного шляхом обміну електронними повідомленнями, приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, що підписані у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частинами 3, 4 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

У відповідності до частини 6 статті 11 Закону України Про електронну комерцію, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною 12 статті 11 Закону України Про електронну комерцію передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України, ст. 36 ГПК України та ст. 79 КАС України (частина 13 статті 11 Закону України Про електронну комерцію).

Згідно зі статтею 12 Закону України Про електронну комерцію, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що вони не містять достовірних та допустимих доказів того, що між сторонами укладено договір в електронній формі.

Як вказує заявник Договір був укладений в електронному вигляді шляхом підписання боржником заявки одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Проте, заявником не надано доказів на підтвердження укладення Договору саме з боржником ФОП Лутаєнком Євгенієм Володимировичем.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що ФОП Лутаєнко Є.В. через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету, з якого через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (пп. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Як зазначає заявник, ТОВ "БІЗПОЗИКА" була направлена ФОП Лутаєнку Є.В. пропозиція (оферта) укласти Договір шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-0633 на номер телефону НОМЕР_1 , який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Проте, такий факт укладення вищевказаного правочину ґрунтується на твердженнях заявника без належного підтвердження доказами.

Зокрема, заявником не надано доказів у відповідності до частини 13 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" на підтвердження того, що вказаний Одноразовий ідентифікатор G-0633 дійсно був направлений через ІТС шляхом направлення електронного повідомлення (СМС-повідомлення) на номер телефону НОМЕР_1 .

Також, належних доказів того, що з цього номера телефону ( НОМЕР_1 ), на який начебто був направлений через ІТС одноразовий ідентифікатор G-0633 шляхом направлення електронного повідомлення (CMC-повідомлення), було направлено підтвердження щодо прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укладання Договору, матеріали справи не містять. Крім того, заявником не доведено, а матеріалами справи не підтверджується, що номер телефону НОМЕР_1 дійсно належить боржнику ФОП Лутаєнку Є.В.

На підтвердження перерахування коштів у загальному розмірі 48.000,00 грн на банківську карту № НОМЕР_2 заявником надані чеки від 11.12.2021 №470054420 на суму 20.000,00 грн, від 19.02.2022 №494784215 на суму 20.000,00 грн та від 19.02.2022 №494784419 на суму 8.000,00 грн. Втім, з цих чеків не вбачається за можливе встановити, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку були перераховані грошові кошти, дійсно належить боржнику ФОП Лутаєнку Є.В. Оскільки долучена Анкета клієнта від 27.03.2023 не містить ні електронного підпису боржника, ні доказів її підписання шляхом використання одноразового ідентифікатора останнім. Навпаки, вказана анкета сформована і одноособово підписана представником ТОВ "БІЗПОЗИКА", а отже не може бути належним доказом, що підтверджує вказану обставину.

Суд звертає увагу заявника на те, що виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

При зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Таким чином, ТОВ "БІЗПОЗИКА" при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу не дотримано вимог пунктів 3, 4 частини третьої статті 150 ГПК України та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі зазначеного, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів щодо їх належності, допустимості та достовірності, враховуючи, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги за договором від 11.12.2021 №083777-КС-004 про надання кредиту, заявником всупереч вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України не додано до заяви про видачу судового наказу документи на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема заявником не надано доказів укладання між ним та боржником електронного договору про надання кредиту та не надано доказів, що банківський рахунок, на який були перераховані грошові кошти в сумі 48000,00 грн належить боржнику, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу .

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина друга статті 152 ГПК України).

За приписами ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Фізичної особи-підприємця Лутаєнка Євгенія Володимировича про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту від 11.12.2021 №083777-КС-004 у загальному розмірі 102.026,48 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 18.05.2023.

СуддяДобреля Н.С.