ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 травня 2023 року Справа № 903/51/21
Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши заяву Заступника керівника Волинської обласної прокуратури
про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат
про витребування земельної ділянки
за участю представників сторін:
від прокуратури: Скучинський Леонід Євгенійович- прокурор;
від позивача: не прибув;
від відповідача-1: не прибув;
від відповідача-2: не прибув;
від відповідача-3: не прибув;
від третьої особи на стороні позивача: не прибув;
Встановив: до суду 21.03.2023 надійшла заява прокурора за вх.№01-74/425/23, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат щодо повернення судового збору в сумі 11 182 грн., сплаченого за подання Волинською обласною прокуратурою позовної заяви у справі №903/51/21, згідно платіжного доручення від 18.01.2021 № 26 в сумі 11 350 грн., а також сплаченого за подання заяви про зміну предмету позову, згідно платіжного доручення від 17.05.2021 №1174 в сумі 2270 грн.
Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято заяву Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат до розгляду на 17.05.2023.
Представник відповідача-2 у судове засідання не прибув, через відділ документально забезпечення та контролю суду подав клопотання за вх.№01-75/2810/23 від 12.05.2023, у якому просить суд проводити судове засідання без участі його представника та покладається на розсуд суду щодо розподілу судових витрат.
Представники позивача, відповідача -1, відповідача-3, третьої особи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задоволити.
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами, без участі представників позивача, відповідача та третіх осіб.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.01.2023, позов задоволено та ухвалено:

- Витребувати у власність держави в особі Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9, ) з незаконного володіння Смідинської сільської ради (44453, вул. Грушевського, 9, с. Смідин, Старовижівський район, Волинська область, ) земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:9804, площею 6, 9484 га.

- Стягнути із Смідинської сільської ради (44453, вул. Грушевського, 9, с. Смідин, Старовижівський район, Волинська область, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 2270,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору та 1135,00 грн. витрат на оплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду рішення від 17.01.2023 залишено без змін.

З врахуванням положень ЗУ «Про судовий збір» та ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», сума судового збору, яку необхідно було сплатити за подання даної позовної заяви становить 2270 грн.

Судом встановлено, що прокурором за подання до Господарського суду Волинської області позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 11 350 грн. згідно платіжного доручення від 18.01.2021 № 26.

В подальшому, за подання заяви про зміну предмету позову від 20.04.2021 за вх. №01-74/8/21, що вважається не поданою, відповідно до листа Волинської обласної прокуратури від 01-72/9/21 прокуратурою сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. згідно платіжного доручення №940 від 16.04.2021.

Крім цього, за заявою про забезпечення позову від 20.12.2021 за вх.№ 01-60/61/21 прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 1135 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2393 від 12.12.2021 року.

Отже, із загальної сплаченої суми судового збору за позовними вимогами прокурора 14 587 грн. : (14 587-2270-1135=11 182) 11 182 грн. надміру сплачені до Державного бюджету України.

Однак, у рішенні Господарського суду Волинської області від 17.01.2022 у пункті 2 резолютивної частини рішення судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат понесених при поданні позовної заяви та заяви про зміну предмета спору, що підтверджується платіжним дорученням від 17.05.2021 № 1174 в сумі 2270 грн, у зв`язку із зменшенням кількості позовних вимог із шести до однієї.

Отже, враховуючи вище викладені обставини, при вирішенні справи щодо вказаних доказів суд не прийняв рішення.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Керуючись п.3, ч.1, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

1. Заяву Заступника керівника Волинської обласної прокуратури вх.№01-74/425/23 від 21.03.2023 про постановлення додаткового рішення суду задоволити.

2. Повернути Волинській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 11 182 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі №903/51/21, згідно платіжного доручення від 18.01.2021 №26 в сумі 11 350 грн. та сплаченого судового збору за подання заяви про зміну предмету спору, згідно платіжного доручення від 17.05.2021 №1174 в сумі 2270 грн.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 19.05.2023.

Суддя В. М. Дем`як