ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа№ 910/21249/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРСЕНАЛ-ЦЕНТР"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 (повний текст рішення підписано 29.04.2022)

у справі №910/21249/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРСЕНАЛ-ЦЕНТР"

про стягнення 64 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі № 910/21249/21 позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» суму страхового відшкодування у розмірі 64 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі № 910/21249/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» про стягнення 64 000 грн. відмовити повністю.

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ПАТ «НАСК «Оранта», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» (ТОВ «Арсенал-Центр», відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 64 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АО/6609932) внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (ДТП 04.12.2020) виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого майна, та у відповідності до вимог п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуто права регресної вимоги до винної особи, яким є відповідач у справі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі № 910/21249/21 позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:

- реальний розмір витрат, зроблений потерпілою особою для відновлення свого порушеного права, становить 64000, 00 грн., на підтвердження чого до справи долучено Акт надання послуг №1 від 04.02.2021 (вартість робіт з ремонту системи кондиціювання (регенерація системи кондиціювання) становить 17000,00 грн.) та Акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2021 року (вартість улаштування воріт з установленням стовпів та з виготовленням глухих полотен становить 47000,00 грн.), які (роботи) були у повному обсязі оплачені ОСОБА_1 ;

- внаслідок протиправної поведінки водія транспортного засобу MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , вина якого встановлена постановою Баришівського районного суду Київської області від 26.01.2021 у справі №355/1517/20, ОСОБА_1 була завдана шкода у розмірі 64000,00 грн. (пошкодження воріт та кондиціонеру);

- оскільки водій забезпеченого транспортного засобу MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , який спричинив ДТП, після ДТП самовільно залишив місце пригоди, у позивача виникло право звернутися в порядку регресу до страхувальника з яким водій перебував у трудових відносинах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

В апеляційній скарзі відповідач вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення однобоко, неповно та неналежно досліджено обставини справи, надано перевагу доказам позивача, порівняно з доказами відповідача, що призвело до ухвалення несправедливого та протиправного рішення.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами наявності шкоди (пошкодження воріт та кондиціонера) та дійсного розміру заподіяної шкоди; до позовної заяви не надано доказів того, що для ремонту воріт та кондиціонера необхідно виконати саме такий обсяг робіт, який у своїх внутрішніх документах наводить позивач; у матеріалах справи відсутня інформація про технічний стан (технічну справність) воріт до настання дорожньо-транспортної пригоди (що необхідне для з`ясування всіх обставин справи);

- позивачем здійснено виплату страхового відшкодування з порушенням процедури та на основі заяви про страхове відшкодування, поданої з порушенням встановлених законом строків;

- позивачем здійснено виплату страхового відшкодування особі, яка не мала на неї права;

- сплати страхового відшкодування здійснювалася не на рахунок суб`єкта господарювання, хоча ворота та кондиціонер, які були нібито пошкоджені, використовувались ФОП Черніловим В.А. в його господарській діяльності, тоді як виплата була здійснена на банківський рахунок фізичної особи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі №910/21249/21, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

11.02.2020 між ПАТ «НАСК «Оранта» (страховик) та ТОВ «Арсенал-Центр» (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів шляхом оформлення полісу АО/6609932, яким передбачено страхування у період з 13.02.2020 до 12.02.2021 цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 .

У постанові Баришівського районного суду Київської області від 26.01.2021 у справі №355/1517/20, яка набрала законної сили 06.02.2021, встановлено, що 04.12.2020 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався інтервалу, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме на металеві ворота, які пошкодили кондиціонер на будівлі, що призвело до механічного пошкодження майна (металевих воріт та кондиціонеру).

У вказаній постанові суду також встановлено, що водій ( ОСОБА_2 ) перемістив транспортний засіб MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , з місця події.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з повідомлення про ДТП (вх. №49026 від 31.03.2021), з яким власник пошкодженого майна звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта», водій автомобіля MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , не врахував радіус повороту і при заїзді на базу з вул. Чкалова здійснив зіткнення з воротами. При зіткненні ворота було знесено з направляючих, погнуто та було нанесено пошкодження кондиціонеру.

31.03.2021 потерпіла особа ( ОСОБА_1 ) звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування №49026, в якій просив виплатити страхове відшкодування за Полісом АО/6609932.

До заяви були долучені, зокрема, наступні документи: 1) паспорт та ідентифікаційний код; 2) договір позички приміщення; 3) договір позички воріт.

Відповідно до Акту надання послуг №1 від 04.02.2021, складеного між ОСОБА_1 (потерпіла особа) та ФОП Катаном В.В. (виконавець), вартість робіт з ремонту системи кондиціювання (регенерація системи кондиціювання) становить 17000,00 грн., які були сплачені ОСОБА_1 на користь виконавця, що підтверджується розрахунковими квитанціями, копії яких долучені позивачем до позовної заяви.

Згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2021 року, складеним ФОП Кришмару В.М. (виконавець) та ФОП Черніловим В.А. (замовник), вартість улаштування воріт з установленням стовпів та з виготовленням глухих полотен становить 47000,00 грн., які були сплачені ОСОБА_1 на користь виконавця, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, копії яких долучені позивачем до позовної заяви.

На підставі страхового акту №ОЦВ-21-24-49026/1 від 26.05.2021, складеного ПАТ «НАСК «Оранта», позивачем 27.05.2021 було виплачено страхове відшкодування за полісом АО/6609932 у розмірі 47000,00 грн на користь потерпілої особи ( ОСОБА_1 ), що підтверджується платіжним дорученням №26926 від 27.05.2021.

Також, на підставі страхового акту №ОЦВ-21-24-49020/1 від 26.05.2021, складеного ПАТ «НАСК «Оранта», позивачем 27.05.2021 було виплачено страхове відшкодування за полісом АО/6609932 у розмірі 17000,00 грн на користь потерпілої особи ( ОСОБА_1 ), що підтверджується платіжним дорученням №26927 від 27.05.2021.

Виплативши страхове відшкодування за полісом АО/6609932, позивач звернувся до ТОВ «Арсенал-Центр» з заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу (вих. №3390-05-27/б/н від 22.06.2021) у розмірі 64000,00 грн.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу із страхувальника за полісом АО/6609932 у заявленому розмірі, суд першої інстанції виходив з наступних встановлених обставин справи:

- реальний розмір витрат, зроблений потерпілою особою для відновлення свого порушеного права, становить 64000,00 грн.;

- позивачем було у повному обсязі на підставі поданих потерпілою особою доказів, які підтверджували розмір завданої шкоди, відшкодовано потерпілій особі завдану водієм автомобіля MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , шкоду (виплачено страхове відшкодування за полісом АО/6609932).

- внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_2 , вина якого встановлена постановою Баришівського районного суду Київської області від 26.01.2021 у справі №355/1517/20, ОСОБА_1 була завдана шкода у розмірі 64000,00 грн (пошкодження воріт та кондиціонеру);

- цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , була застрахована за полісом АО/6609932, саме страхова компанія - ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі завданої шкоди;

- оскільки водій забезпеченого транспортного засобу MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , який спричинив ДТП, після ДТП самовільно залишив місце пригоди, у позивача виникло право звернутися в порядку регресу до такого водія;

- ОСОБА_2 станом на дату ДТП працював у ТОВ «Арсенал-Центр» на посаді водія автотранспортного засобу (наказ №189-к від 20.11.2020) та автомобіль MAN TGS 19.440 державний номер НОМЕР_1 , був переданий йому у користування відповідно до Акту прийому-передачі від 23.11.2020;

- регресний позов на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може бути поданий як до самого водія, так і до страхувальника за полісом (відповідно до полісу АО/6609932 страхувальником є ТОВ «Арсенал-Центр» (відповідач у справі).

При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні наведені мовити, з яких відхилено доводи відповідача, зокрема, обгрунтовано враховано, що аварійний сертифікат, рапорт, звіт, акт чи висновок про оцінку, виконані аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, є лише попередніми оціночними документами, які свідчать про очікуваний розмір завданої шкоди, тоді як акт виконаних робіт безпосередньо вказує на те, яку суму грошових коштів потерпіла особа витратила для відновлення свого порушеного права (ремонт або заміна речі); а сам по собі факт закінчення строку дії договору, зазначений у договорі, не свідчить беззаперечно про припинення користування річчю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача (страховика, який виплатив потерпілому суму страхового відшкодування) до страхувальника здійснити виплату суми матеріального збитку згідно полісу АО/6609932 в порядку регресу на підставі п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно статті 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Вказані приписи закону регламентують можливість здійснювати виплати без проведення експертизи, зокрема у випадку досягнення згоди страховика та потерпілого про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, за результатами проведеного страховиком огляду пошкодженого майна та не встановлюють виключності здійснення виплати страхового відшкодування на рахунок осіб, що проводять ремонт (наведене формулювання «у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна» підтверджує можливість здійснення відшкодування безпосередньо потерпілому).

В силу приписів п. 36.4 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

У страхових актах №ОЦВ-21-24-49026/1, №ОЦВ-21-24-49020/1 від 26.05.2021 зазначені наявні документи, на підставі яких здійснено виплату страхового відшкодування, серед яких міститься, зокрема акт огляду, а заява потерпілого (зареєстрована за вх. 23.05.2021) фактично підтверджує згоду потерпілого на відшкодування страховою компанією оціненої шкоди у розмірі 64 000 грн. та відповідно свідчить про дотримання вимог статті 36, п.36.2, п.36.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при здійсненні страхових виплат за полісом АО/6609932.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно з підпунктами «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 26.012021 у справі № 355/1517/20 встановлено, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України; (ст. 122-4 КпАП України - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди).

Оскільки відповідачем не здійснено виплати суми матеріального збитку за регресною вимогою позивача, рішення суду про задоволення позову про стягнення 64 000 грн. є правомірним, та не підлягає скасуванню за апеляційною скаргою відповідача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами наявності шкоди (пошкодження воріт та кондиціонера) та дійсного розміру заподіяної шкоди обгрунтовано відхилені судом першої інстанції з посиланням на те, що аварійний сертифікат, рапорт, звіт, акт чи висновок про оцінку, виконані аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, є лише попередніми оціночними документами, які свідчать про очікуваний розмір завданої шкоди, тоді як акт виконаних робіт безпосередньо вказує на те, яку суму грошових коштів потерпіла особа витратила для відновлення свого порушеного права (ремонт або заміна речі).

Акти виконаних робіт по ремонту кондиціонера та встановленню воріт після їх пошкодження внаслідок ДТП 04.12.2020 є реальним підтвердженням суми вартості відновлювального ремонту та понесених потерпілим збитків.

Не підтвердженими належними доказами є посилання скаржника на те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування особі, яка не мала на неї права.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи, що матеріли справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 неправомірно є володільцем воріт та кондиціонера, встановленого на будівлі, що були пошкоджені 04.12.2020 внаслідок наїзду, його володіння під час спірної ДТП вважається правомірним.

В свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження, як того, що пошкодження за якими здійснювались ремонтні роботи по воротам та кондиціонеру не могли утворитися за наслідками спірної ДТП, так і того, що у період з 04.12.2020 року (дата спірної ДТП) до лютого-квітня 2021 (час відновлення пошкодженого майна) мала місце будь-яка інша ДТП чи спричинення шкоди майну потерпілого.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що за змістом положень п. 33.1.3 ст. 33 Закону саме на працівника відповідача, тобто особи за дії якої відповідає відповідач, покладений обов`язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, проте у матеріалах справи відсутні докази вчинення ним таких дій, що свідчить про те, що саме через бездіяльність відповідача оцінка розміру збитків була здійснена відповідно до актів виконаних робіт наданих потерпілим.

Щодо посилань відповідача на те, що страхове відшкодування було виплачено потерпілому неправомірно, внаслідок пропуску ним 30-денного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування (п. 35.1. ст. 35 Закону), колегія суддів зазначає, що наслідки пропуску 30-денного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування встановлені абз. 5 п. 36.2. ст. 36 Закону, згідно з яким у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Доводи скаржника щодо недостатності доказів для підтвердження визначеної позивачем суми страхового відшкодування судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, який обгрунтовано їх відхилив і такі не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача 64 000 грн. в порядку регресу суми здійсненого страхового відшкодування.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Вимоги відповідача щодо розподілу судових витрат, зокрема про стягнення з позивача витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 15 000,00 грн, не підлягають задоволенню, оскільки судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі № 910/21249/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2022 у справі № 910/21249/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр».

4. Матеріали справи № 910/21249/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська