РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.05.2023Справа № 910/3608/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (30400, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, місто Шепетівка, вул. Гагаріна, будинок 10) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державний концерн «Укроборонпром» (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36), про стягнення 3 207 446,80 грн,

Представники учасників справи:

від позивача - Рева Ю. О.;

від відповідача - Хлань В.М., Хмара Ю.О.;

від третьої особи - Шевченко Б.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.03.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (далі позивач) до Міністерство оборони України (далі відповідач) про стягнення 3 207 446,80 грн та була передана 09.03.2023 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Міністерством оборони України (далі -Замовник) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Шепетівський ремонтний завод» (далі - Постачальник) 07.11.2022 року було укладено договір про закупівлю товарів оборонного призначення за державні кошти № 370/3/5/2/2/345.

Постачальником 30.12.2022 року за видатковою накладною № 128 відвантажено Продукцію у кількості 40 одиниць на суму 3 207 446,80 грн. та підписано акт приймання-передачі військового майна № 4905. Листом (вих. № 24) від 04.01.2023 на адресу Відповідача направлено пакет документів для оплати.

Станом на день звернення з цією позовною заявою Замовник не розрахувався за поставлену продукцію і має заборгованість перед ТОВ «Шепетівський ремонтний завод» за вказаним договором в розмірі 3 207 446,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.04.2023 о 10:20 год.

16.03.2023 представником позивача сформовано в системі «Електронний суд» клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державний концерн "УКРОБОРОНПРОМ" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державний концерн «Укроборонпром» (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36).

27.03.2023 представником позивача сформовано в системі «Електронний суд» клопотанням про долучення доказів направлення третій особі копії позовної заяви з відповідними додатками.

28.03.2023 представник третьої особи подав до суду пояснення щодо позову, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки докази у справі вказують на виконання позивачем свого обов`язку з поставки продукції, натомість відповідач не виконав узятого на себе зобовязання з оплати вартості продукції.

13.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рахунки за фактично поставлений товар не були надані до закінчення бюджетного року, а були надані у січні 2023 року, у зв`язку із чим позивачем порушено порядок надання документів на оплату товару, тому у Міністерства оборони України відсутні підстави для реєстрації зобов`язань та оплати. Зазначає, що відповідно до ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 закрито підготовче провадження у справі №910/3608/23 та призначено справу до розгляду по суті на 04.05.2023

У судове засідання 04.05.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

07.11.2022 між Міністерством оборони України (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шепетівський ремонтний завод» (далі - постачальник, позивач), укладено договір №370/3/5/2/2/345 про закупівлю товарів оборонного призначення за державні кошти (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується до 10.12.2022 поставити замовнику відповідно до ДК021:2015 - 35340000-9 - Частини вогнепальної зброї та боєприпасів (труба в зброї Сб.06 до виробу БМ-21) (далі - продукція) спеціального призначення за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити таку продукцію.

Відповідно до п. 1.2 договору підставою для укладення договору відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України» від 28.02.2022 №169 (зі змінами) «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» (зі змінами), рішення Міністра оборони України 02.04.2022 року №3242/з/9, Протокол №717/10/23 переговорів щодо закупівлі відповідно до ДК021:2015 - 35340000-9 - Частини вогнепальної зброї та боєприпасів (продукцію).

Замовник може зменшити обсяги закупівлі продукції в залежності від реального фінансування видатків на цілі, що передбачено Специфікацією (Додаток №1). Замовник у 10-ти денний строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами цього договору (у межах загального обсягу закупівлі за договором), письмово повідомляє постачальника про зменшення обсягів закупівлі продукції, на підставі якого сторони вносять відповідні зміни до договору на підставі додаткової угоди (п. 1.3 договору).

Постачальник повинен поставити замовнику передбачену цим договором продукцію, якість якої відповідає технічним характеристикам згідно Додатку 1, в кількості, строки і за цінами, зазначеними у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Приймання продукції 4277 ВП МОУ здійснюється відповідно до вимог «Положення про представництва державних замовників у сфері оборони на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 21.10.2009 №1107 (зі змінами) та ГОСТ В 15.307-77. На прийняту продукцію 4277 ВП МОУ видає посвідчення, яким підтверджується відповідність поставленої продукції вимогам, зазначеним у договору (п. 2.3 договору).

За умовами п. 3.1 договору ціна цього договору становить 9 622 340,40 грн, в т.ч. ПДВ - 0,00 грн. Ціна за одиницю продукції - відповідно до Специфікації (Додаток №1).

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки за продукцію здійснюються за фактично поставлену продукцію протягом 30-ти банківських днів з дати отримання замовником наданих постачальником рахунків на оплату, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок МОУ та проведення платежів ДКС України: рахунок-фактура; видаткові накладні; посвідчення 4277 ВП МОУ (додаток №4 до договору); акт приймання-передачі (додаток №3 до договору), форма якого затверджена наказом Міністра оборони України від 17.08.2017 №440 (затверджений вантажоодержувачем); копія довіреностей про отримання продукції представниками замовника; сертифікат якості від виробника.

Пунктом 4.2 договору погоджено, що замовник має право повернути рахунок-фактуру постачальнику без оплати у наступних випадках: при наданні документів на оплату після закінчення терміну дії договору, у разі прострочення з вини постачальника терміну постачання продукції; при направленні рахунків на остаточну оплату без надання всіх необхідних документів, передбачених п. 4.1 цього договору; при неналежному оформленні документів (відсутності печаток або підписів, невідповідності змісту та встановленій формі і т.п.).

Документи, не оформлені встановленим чином, повертаються постачальнику для усунення недоліків. Розрахунки за даними документами проводяться після усунення недоліків (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору розрахунки з постачальником за поставлену продукцію замовник здійснює через відповідні реєстраційні рахунки, відкриті у Державній казначейській службі України. При цьому кошти замовником сплачуються за бюджетною програмою КПКВ 2101020/7, КЕКВ 2260, код видатку 060/7 за загальним фондом.

Згідно з п. 5.1 договору строк поставки продукції, передбаченою Специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), до 10.12.2022. Дозволяється дострокове постачання продукції партіями.

Постачальник не пізніше ніж за три доби письмово повідомляє (надає сповіщення) замовника та вантажоодержувача про дату постачання продукції (п. 5.2 договору).

Постачальник зобов`язаний поставити продукцію замовнику на умовах DDP відповідно до міжнародних правил з тлумаченням термінів «Інкотермс» у редакції 2020 року за адресою (місце поставок (передачі)): військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі - вантажоодержувач). (п. 5.4 договору).

Належним виконанням сторонами цього договору є підписаний акт взаєморозрахунків (поставка продукції), який є невід`ємною частиною договору (додаток №2) (п. 5.7 договору).

Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки продукції є приймання продукції, зазначена в акті приймання-передачі продукції (зразок якого наведено у додатку №3 до договору) (п.5.15 договору).

Датою виконання зобов`язань замовником є дата повного розрахунку з постачальником за умовами цього договору (п. 5.16 договору).

Відповідно до п. п. 6.1.1, 6.1.2 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлену продукцію, приймати поставлену продукцію згідно з актом приймання-передачі, а відповідно до п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені цим договором.

За порушення строку поставки продукції, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка ціни продукції, щодо якої порушені строки поставки за кожний день прострочення. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків вартості договору.

Замовник звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату поставленої продукції у разі ненадходження призначень на рахунок Міністерства оборони України на зазначені цілі (п. 7.3.2 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31.12.2022, а з питань розрахунків - до повного виконання сторонами фінансових зобов`язань по цього договору (п. 10.1 договору).

Специфікацією (додаток №1) сторони погодили найменування та код продукції - Труба в зборі Сб.06 до виробу БМ-21, кількість - 120 одиниць, вартість за од. виміру без ПДВ - 80 186,17 грн, загальна вартість без ПДВ - 9 622 340,40 грн. Строк постачання - до 10.12.2022. Гарантійний строк - 12 місяців.

Позивач, на виконання умов договору, поставив трубу в зборі Сб.06 до виробу БМ-21 у кількості 40 од. на загальну суму без ПДВ - 3 207 446,80 грн, а відповідач прийняв вказану продукцію, що підтверджується видатковою накладною №128 від 30.12.2022, актом приймання-передачі військового майна №4905 від 31.12.2022, підписаними повноваженими представниками сторін без зауважень, довіреністю №442 від 30.12.2022 на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" матеріальних цінностей за договором №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 (видаткова накладна №128 від 30.12.2022), повідомленням-підтвердженням отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку від 31.12.2022 №19/32/443 та рахунком-фактурою №2.

04.01.2023 позивач надіслав відповідачу звітні документи щодо виконання договору про закупівлю товарів оборонного призначення за державні кошти №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022, а саме: оригінал видаткової накладної №128 від 30.12.2022; оригінал посвідчення №189 від 30.12.2022; оригінал акту приймання-передачі військового майна №4905 від 31.12.2022; копія довіреності №442 від 30.12.2022; оригінал сертифікату якості №21 від 30.12.2022; оригінал повідомлення-підтвердження отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку №19/32/443 від 31.12.2022; оригінал рахунка-фактури №2.

Проте доказів сплати вказаної суми у розмірі 3 207 446,80 грн відповідачем матеріали справи не містять.

Як вбачається з листа №217 від 24.01.2023, направленого позивачем на адресу відповідача, останній інформував, що відповідно до договору №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 підприємство поставило продукцію належної якості на суму 9 622 340,40 грн, розрахунки проведено в розмірі 6 414 893,60 грн. Станом на сьогоднішній день борг перед ТОВ «ШРЗ» по вище вказаному договору становить 3 207 446,80 грн.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 09.02.2023 №717/10/1966 повідомив позивача, що термін дії вищезазначеного договору минув 31.12.2022. Станом на 31.12.2022 документи на оплату поставленої продукції до Центрального управління не надано, у зв`язку з чим дана заборгованість не була вчасно зареєстрована в Державній казначейській службі України та відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України (зі змінами) оплаті не підлягає.

Матеріали справи містять претензію позивача №368/1 від 08.02.2023 щодо не оплати за поставлену продукцію за договором №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 в розмірі 3 207 446,80 грн., надіслану на адресу відповідача 28.02.2023.

Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення, грошові кошти за поставлений товар не перераховані.

З огляду на вказане позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача 3 207 446,80 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що рахунки за фактично поставлений товар не були надані до закінчення бюджетного року, а були надані у січні 2023 року, у зв`язку із чим позивачем порушено порядок надання документів на оплату товару, тому у Міністерства оборони України відсутні підстави для реєстрації зобов`язань та оплати.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 на загальну суму в розмірі 3 207 446,80 грн, що підтверджується видатковою накладною №128 від 30.12.2022, актом приймання-передачі військового майна №4905 від 31.12.2022, підписаними повноваженими представниками сторін без зауважень, довіреністю №442 від 30.12.2022 на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" матеріальних цінностей за договором №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 (видаткова накладна №128 від 30.12.2022), повідомленням-підтвердженням отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку від 31.12.2022 №19/32/443 та рахунком-фактурою №2.

Належним виконанням сторонами цього договору є підписаний акт взаєморозрахунків (поставка продукції), який є невід`ємною частиною договору (додаток №2) (п. 5.7 договору).

Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки продукції є приймання продукції, зазначена в акті приймання-передачі продукції (зразок якого наведено у додатку №3 до договору) (п.5.15 договору).

Датою виконання зобов`язань замовником є дата повного розрахунку з постачальником за умовами цього договору (п. 5.16 договору).

Отже, позивачем виконано умови договору та поставлено відповідачу обумовлену договором продукцію. Відповідачем вказану продукцію прийнято без будь яких заперечень та зауважень.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки за продукцію здійснюються за фактично поставлену продукцію протягом 30-ти банківських днів з дати отримання замовником наданих постачальником рахунків на оплату, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок МОУ та проведення платежів ДКС України: рахунок-фактура; видаткові накладні; посвідчення 4277 ВП МОУ (додаток №4 до договору); акт приймання-передачі (додаток №3 до договору), форма якого затверджена наказом Міністра оборони України від 17.08.2017 №440 (затверджений вантажоодержувачем); копія довіреностей про отримання продукції представниками замовника; сертифікат якості від виробника.

04.01.2023 позивач надіслав відповідачу звітні документи щодо виконання договору про закупівлю товарів оборонного призначення за державні кошти №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022, а саме: оригінал видаткової накладної №128 від 30.12.2022; оригінал посвідчення №189 від 30.12.2022; оригінал акту приймання-передачі військового майна №4905 від 31.12.2022; копія довіреності №442 від 30.12.2022; оригінал сертифікату якості №21 від 30.12.2022; оригінал повідомлення-підтвердження отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку №19/32/443 від 31.12.2022; оригінал рахунка-фактури №2.

Проте доказів сплати вказаної суми у розмірі 3 207 446,80 грн відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з листа №217 від 24.01.2023, направленого позивачем на адресу відповідача, останній інформував, що відповідно до договору №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 підприємство поставило продукцію належної якості на суму 9 622 340,40 грн, розрахунки проведено в розмірі 6 414 893,60 грн. Станом на сьогоднішній день борг перед ТОВ «ШРЗ» по вище вказаному договору становить 3 207 446,80 грн.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 09.02.2023 №717/10/1966 повідомив позивача, що термін дії вищезазначеного договору минув 31.12.2022. Станом на 31.12.2022 документи на оплату поставленої продукції до Центрального управління не надано, у зв`язку з чим дана заборгованість не була вчасно зареєстрована в Державній казначейській службі України та відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України (зі змінами) оплаті не підлягає.

Матеріали справи містять претензію позивача №368/1 від 08.02.2023 щодо не оплати за поставлену продукцію за договором №370/3/5/2/2/345 від 07.11.2022 в розмірі 3 207 446,80 грн., надіслану на адресу відповідача 28.02.2023.

Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення, грошові кошти за поставлений товар не перераховані.

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по оплаті отриманого товару, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 3 207 446,80 грн.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 207 446,80 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач наявності обставин та підстав звільнення від обов`язку оплати отриманої продукції на заявлену суму не довів, доказів оплати суду не надав.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, про відсутність у нього підстав для оплати спірної заборгованості з тих підстав, що рахунки за фактично поставлений товар не були надані до закінчення бюджетного року, а були надані у січні 2023 року, у зв`язку із чим позивачем порушено порядок надання документів на оплату товару, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

За змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність державної організації, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, про що, зокрема, зазначено у Постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 922/541/17, від 03.04.2018 у справі № 924/29/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 11.04.2018 у справі № 915/13/17, від 12.04.2018 у справі № 924/22/17 та у справі № 921/254/18 від 16.09.2019.

Таким чином, суд дійшов висновку, що чинне законодавство України не містить будь-яких особливих вимог до договорів, які укладаються суб`єктами підприємницької діяльності з установами, які фінансуються з бюджету; виконання зобов`язання, що виникло на підставі договору повинно здійснюватися на загальних підставах.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (30400, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, місто Шепетівка, вул. Гагаріна, будинок 10, ) грошові кошти в розмірі 3 207 446 (три мільйона двісті сім тисяч чотириста сорок шість) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 48 111 (сорок вісім тисяч сто одинадцять) грн 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2023

Суддя Владислав ДЕМИДОВ