ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
"22" травня 2023 р. Справа № 924/6/23
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Іщук О.М., розглянувши матеріали заяви про винесення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТ АВТО ВІННИЦЯ", м. Вінниця
до Фізичної особи-підприємця Сербіна Андрія Івановича, Хмельницька обл., смт. Лозове
Представники сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 04.05.2023р. у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТ АВТО ВІННИЦЯ" до Фізичної особи-підприємця Сербіна Андрія Івановича про стягнення 194413,54 грн., з яких: 150000,00 грн. основного боргу, 39716,28 грн. інфляційних втрат, 4697,26 грн. 3% річних відмовлено.

09.05.2023р. до суду надійшла заява представника Фізичної особи - підприємця Сербіна Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 18000,00 грн.

В підтвердження понесених витрат до заяви додано копії договору від 10.01.2023 р. № 01-22/003 про надання правової допомоги, додаткової угоди № 1 до договору № 01-22/003 про надання правової допомоги від 10 січня 2023 р., акту №3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 05.05.2023р.

Ухвалою суду від 12.05.2023р. призначено судове засідання для вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу на 22.05.2023р.

Розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 18000,00 грн., судом враховується таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (правова позиція викладена у п.п. 19, 20 постанови від 07.07.2021р. № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду).

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В свою чергу, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2021р. у справі № 910/11547/19 звернуто увагу на те, що ч. 4 ст. 129 ГПК України є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, однак ч. 5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом враховується, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У положеннях п. 3 ч. 1 статті 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Представник відповідача у відзиві від 01.02.2023р. та у заяві від 22.03.2023р. повідомив, що відповідач скористався своїм правом на професійну правничу допомогу та уклав з метою представництва інтересів Відповідача у справі за цим позовом Договір про надання правової допомоги з Адвокатом Куркевичем Олегом Віталійовичем. Розрахунок судових витрат, які Відповідач вже поніс у зв`язку із подачею позову та розглядом справи судом першої інстанції, складають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі гонорару. Витрати на правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги, укладеним з Куркевичем О.В. з представництва інтересів Клієнта у суді першої інстанції розраховуються згідно Договору та складають орієнтовно 100000,00 грн. Просив, у разі відмови у позові, понесені фактичні витрати на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

У матеріалах справи знаходиться ордер на надання правничої допомоги Сербіну А.І. адвокатом Куркевичем О.В. на підставі договору №01-22/003 від 10.01.2023р.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

10.01.2023р. між Адвокатським бюро "Куркевича О.В." (Бюро) та ФОП Сербіним Андрієм Івановичем (Клієнт) укладено договір № 01-22/003 про надання правової допомоги.

20.02.2023р. між Адвокатським бюро "Куркевича О.В." та Фізичною особою-підприємцем Сербіним Андрієм Івановичем укладено додаткову угоду № 1 до договору №01-22/003 про надання правової допомоги від 10.01.2023р., якою пункт 1.1 договору викладено в новій редакції: Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо представництва інтересів Клієнта в усіх судових органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах організаціях усіх форм власності, в тому числі, при розгляді справи № 924/6/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит - Авто" до фізичної особи - підприємця Сербіна Андрія Івановича про стягнення коштів.

Згідно пункту 3.1 договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу є фіксованим та визначається сторонами актом приймання-передачі наданої правової допомоги згідно Договору. Розмір гонорару розраховується залежно від обсягу виконаних робіт. Акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно Договору набирає чинності з дня його підписання сторонами, або протягом 3-х днів з дня його отримання Клієнтом.

05.05.2023р. сторонами складено акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 01-22/003 від 10.01.2023р., відповідно до якого Бюро передано, а Клієнт прийняв наступні послуги: 1) ознайомлення з матеріалами позовної заяви у справі №924/6/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" до фізичної особи - підприємця Сербіна Андрія Івановича - 2 год.; 2) витребування та підготовка доказів по справі. Дослідження судової практики в аналогічних спорах. Підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 3 год.; 3) ознайомлення з матеріалами відповіді на відзив, клопотань позивача про витребування оригіналів доказів, виклик свідка, визнання правочину недійсним. Підготовка та подання заперечення на прийняття Судом заяви про визнання недійсним правочину - 3 год.; 4) підготовка та подання, на вимогу клієнта, заяви на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2023 року - 2 год.; 5) участь в судовому засіданні 02.02.2023 р.; 6) участь в судовому засіданні 16.02.2023 р.; 7) участь в судовому засіданні 02.03.2023 р.; 8) участь в судовому засіданні 22.03.2023 р.; 9) участь в судовому засіданні 06.04.2023 р.; 10) участь в судовому засіданні 26.04.2023 р.; 11) участь в судовому засіданні 04.05.2023 р.; 12) підготовка та подання доказів надання професійної правової допомоги та і заяви про винесення додаткового судового рішення. Загальна вартість послуг складає 18000,00 грн.

Дослідивши подані відповідачем докази та виходячи з конкретних обставин справи, суд прийшов до висновку про те, що заявлена сума судових витрат не є в повній мірі співмірною з обсягом виконаних адвокатом робіт, зазначених у заяві, виходячи із критерію реальності (встановлення їх дійсності та необхідності) наданих послуг.

Також, суд зазначає, що враховуючи кількість сторін, предмет спору, обсяг доказів, ступінь важкості справи, ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію. Відтак, ознайомлення з матеріалами, підготовка відзиву, участь в судових засіданнях, витребування та підготовка доказів, підготовка та подання заперечення, доказів надання професійної правової допомоги та заяви про винесення додаткового судового рішення, з огляду на їх правовий зміст, не вимагали від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей.

За таких обставин, очевидно, що вартість послуг адвоката є завищеною.

З огляду на викладене, зважаючи на дискреційні повноваження, надані суду положеннями частини п`ятої статті 129 ГПК, керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, розумним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу в межах справи, що розглядається, суд вважає 3000,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву відповідача та стягнути з позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу - суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця Сербіна Андрія Івановича від 09.05.2023р. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТ АВТО ВІННИЦЯ" (21000, м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, б.89, код 37690771) на користь фізичної особи-підприємця Сербіна Андрія Івановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

У стягненні решти витрат відмовити.

Повний текст складено 22.05.2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук. 4 прим.:

1- в справу,

2, 3 - позивачу (; 21000, м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 89; 290025, А/С 851, м. Хмельницький, вул. Північна, 2/1) - рек.,

4- відповідачу (АДРЕСА_1) - рек.