ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1477/23

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Релігійної громади Української Православної церкви (Парафії Святих Апостолів Петра і Павла) про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада Української Православної церкви (Парафія Святих Апостолів Петра і Павла) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Одночасно з позовною заявою Релігійною громадою Української Православної церкви (Парафією Святих Апостолів Петра і Павла) подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить зупинити дію рішення № 3813-39-VІІІ Білоцерківської міської ради Київської області від 27 квітня 2023 року ««Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Релігійній громаді Української Православної Церкви (Парафії Святих Апостолів Петра і Павла) (код 25691241) на земельну ділянку з цільовим призначення 03.04 Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (вид використання - під будівництво Храму Святих Апостолів Петра і Павла) площею 0,6338 га з кадастровим номером: :03:059:0011, що розташована за адресою: вулиця Сквирське шосе (парк «Будівельників»), місто Біла Церква, яке виникло на підставі підпункту 1.1 пункту 1 рішення Білоцерківської міської ради від 01 березня 2012 року № 501-21-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування та передачі земельної ділянки в постійне користування»; заборонити Білоцерківській міській раді Київської області вчиняти дії щодо передання земельної ділянки у власність або користування усієї площі або частини площі земельної ділянки кадастровим номером :03:059:0011, яке виникло на підставі підпункту 1.1 пункту 1 рішення Білоцерківської міської ради від 01 березня 2012 року № 501-21-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування та передачі земельної ділянки в постійне користування»; заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо земельної ділянки із кадастровим номером: :03:059:0011; накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :03:059:0011.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Станом, як на час подання, так і на час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі № 911/1477/23 не відкрито судом.

Частиною 1 ст. 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч. 2 ст. 139 ГПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Однак, заявником не дотримано вимог ч. 2 ст. 139 ГПК України.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, вказує учасників справи (позивача та відповідача) без урахування того, що визначені заявником юридичні особи ще не набули вказаних статусів.

Крім того, заявник у заяві про забезпечення позову зазначає відповідачем Білоцерківську міську раду Київської області. Однак, як вбачається з інформації, що міститься в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменуванням особи, яка може набути статус відповідача, є: Білоцерківська міська рада.

Частиною п`ятою статті 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 р. становить 2684,00 грн.

Отже за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1342,00 грн.

Проте заявником не додано до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановленому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку одержувач зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкриваються спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів. Судовий збір може бути перерахований через будь-яку установу банку чи відділення зв`язку із зазначенням необхідних реквізитів.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі № 9901/144/20.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим, постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 р. затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг.

Пунктом 41 Інструкції встановлено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі судовий збір зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до господарського суду Київської області та приклад заповнення графи Призначення платежу в платіжному документі.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову до господарського суду Київської області заявником до заяви додано квитанцію № від 05.05.2023 р., в графі призначення якої зазначено: «*;101; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Господарський суд Київської області».

Отже зазначена квитанція за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за подання ОСОБА_1 до господарського суду саме позову, а не за подання до господарського суду Київської області Релігійною громадою Української Православної церкви (Парафією Святих Апостолів Петра і Павла) заяви про забезпечення позову.

Таким чином, квитанція № від 05.05.2023 р. не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини сьомої статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Релігійної громади Української Православної церкви (Парафії Святих Апостолів Петра і Павла) про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева