ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Справа № 925/162/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не з`явився,

від першого відповідача представник не з`явився,

від другого відповідача представник не з`явився,

від третього відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства ПроКредит Банк, м. Київ

до 1. селянського (фермерського) господарства ОРІОН,

с. Станіславчик, Звенигородського району, Черкаської області,

2. ОСОБА_1 , с. Матусів, Звенигородського

району, Черкаської області,

3. ОСОБА_2 , с. Матусів, Звенигородського

району, Черкаської області,

про стягнення солідарно 1 390 376 грн. 68 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось акціонерне товариство ПроКредит Банк до селянського (фермерського) господарства ОРІОН, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно на користь акціонерного товариства ПроКредит Банк з позичальника - селянського (фермерського) господарства ОРІОН та з поручителів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - 990 901 грн. 03 коп. основного боргу, 27 068 грн. 09 коп. процентів, у зв`язку з неналежним виконанням договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року, а також 337 736 грн. 61 коп. основного боргу та 34 670 грн. 95 коп. процентів, у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 07 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 06 квітня 2023 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 06 квітня 2023 року суд оголосив перерву до 10 год. 30 хв. 02 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року відкладено розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 18 травня 2023 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позовну заяву суду не надали.

Про дату, час і місце проведення судового засідання відповідачі повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи 18 травня 2023 року за відсутності його представника.

В минулих судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2020 року між селянським (фермерським) господарством ОРІОН (позичальник) та акціонерним товариством ПроКредит Банк (банк) було укладено рамкову кредитну угоду №FW115.1932.

Згідно п. 1 вищевказаної угоди банк встановлює для позичальника наступні рамкові кредитні умови: максимальна сума 3 000 000.00 грн., максимальний строк - 120 місяців, максимальний розмір процентів - 40% річних.

Ця рамкова кредитна угода застосовується до таких кредитних послуг, які позичальник може одержати від банку згідно з умовами та положеннями, визначеними в цій угоді:

овердрафт;

строковий кредит;

відновлювальна кредитна лінія;

гарантії, акредитиви (документарні операції);

кредитні картки;

(окремо кредитна послуга разом кредитні послуги).

Також 26 листопада 2020 року між селянським (фермерським) господарством ОРІОН (позичальник) та акціонерним товариством ПроКредит Банк (банк) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932.

Згідно п. 1. договору про відкриття кредитної лінії банк відкриває для позичальника відновлювальну кредитну лінію на наступних умовах: розмір ліміту в еквіваленті 1 000 000 грн. 00 коп., з урахуванням трьох періодів доступності, а саме: з 27 листопада 2020 року по 29 листопада 2021 року, з 30 листопада 2021 року по 28 листопада 2022 року, з 29 листопада 2022 року по 27 листопада 2023 року.

Період доступності означає період, встановлений п. 1 цього договору, який діє від початку строку дії періоду доступності до його закінчення. Кожний наступний період доступності (крім першого) починає діяти у зазначені в п. 1 цього договору календарні дати лише за умови прийняття банком відповідного рішення та направлення позичальнику повідомлення. Для прийняття такого рішення банк має право провести фінансово-економічний аналіз стану позичальника, та/або групи пов`язаних з ним юридичних осіб.

В подальшому 22 грудня 2020 року між селянським (фермерським) господарством ОРІОН (позичальник) та акціонерним товариством ПроКредит Банк (банк) було укладено кредитний договір за №115.50997/FW115.1932.

Згідно п. 1 вищевказаного договору банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 500 000 грн. 00 коп., строком на 36 місяців від дати видачі кредиту включно.

Кредит видається у дату вказану у Графіку повернення кредиту і сплати процентів, що є Додатком №1 до цього договору, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника вказаний у договорі (п. 3. кредитного договору).

Згідно Графіку повернення кредиту і сплати процентів, дата видачі кредиту - 22 грудня 2020 року, у вказаному графіку зазначено суми сплати тіла кредиту та відсотків, які сплачуються позичальником щомісяця 22 числа відповідного місяця починаючи з 22 січня 2021 року по 22 грудня 2023 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Акціонерне товариство ПроКредит Банк надало кредит селянському (фермерському) господарству ОРІОН в розмірі 991 867 грн. 36 коп. на підставі договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року, що підтверджується випискою з рахунку з 27 листопада 2020 року по 17 січня 2023 року (а.с. 18-23).

Також на підставі кредитного договору за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року банком було видано першому відповідачу кредит у розмірі 500 000 грн. 00 коп., що підтверджується копіями виписки з рахунку за 22 грудня 2020 року та меморіального ордеру від 22 грудня 2020 року (а.с. 29-30).

Позичальник зобов`язаний був повернути кредит за договором про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року по 29 листопада 2021 року, оскільки наступні періоди доступності першому відповідачу надані не були.

За кредитним договором №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року перший відповідач зобов`язаний був повернути кредит згідно графіка. Остаточний платіж - 22 грудня 2023 року.

Згідно п.5. рамкової угоди за користування кредитними послугами позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти у розмірі та порядку, визначених рамковою угодою та кредитними договорами у межах максимального розміру процентів, встановлених рамковою угодою.

Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Відповідно до п. 5.2. рамкової угоди проценти за користування кредитом встановлюються відповідним кредитним договором та не можуть перевищувати максимальний розмір, встановлений цією угодою.

Проценти за користування кредитом обчислюються від суми кредиту, яка не є повернутою банку (надалі - залишок кредиту) за кожен календарний день користування кредитом до моменту його повного погашення та нараховуються щодо чергових платежів у строки, що зазначені в Графіку як дні платежу.

Відповідно до розділу 7 договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року на непогашену частину основної суми кредиту нараховуються проценти за наступною ставкою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

Проценти діють з моменту укладення цього договору і до моменту їх зміни відповідно до правил, вказаних нижче.

Через кожні 12 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення (надалі - дата зміни процентів), розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою:

Проценти = Індекс UIRD 12 + 3,12 %.

Дані про величини Індексу є загальнодоступними в мережі Інтернет, зокрема, на офіційному сайті Банку (https://www.procreditbank.com.ua).

Для розрахунку процентів застосовується відповідний індекс, який розрахований на основі депозитних ставок у валюті кредиту на строк 12 місяців та оприлюднюється станом на передостанній банківський в Україні день місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів. Якщо у передостанній банківський в Україні день місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів, відповідний індекс не оприлюднювався, то застосовується останній з оприлюднених до передостаннього банківського в Україні дня місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів індекс.

Змінений розмір процентів застосовується з дати зміни процентів (включно) і діє до останнього календарного дня (включно), що передує дню наступної дати зміни процентів.

Розмір процентів, визначених відповідно до вищенаведеної формули не може перевищувати максимальний розмір процентів, який вказаний у рамковій угоді, та бути меншим мінімального розміру процентів. Мінімальний розмір процентів за цим договором для кредитів, що видаються в національній валюті України становить: 10% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Для кредитів у інших валютах мінімальний розмір процентів встановлюється: 4% річних, виходячи з 360 календарних днів у році для кредитів в доларах США (USD), та 3% річних, виходячи з 360 календарних днів у році для кредитів в євро (EUR). Якщо розмір процентів, розрахований за формулою, буде більшим, ніж максимальний розмір процентів, або меншим, ніж мінімальний розмір процентів, то змінений розмір процентів встановлюється на рівні максимального чи мінімального розміру відповідно.

З 01 листопада 2020 року процентна ставка становила 12% річних.

Відповідно до розділу 4 кредитного договору за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року на непогашену частину основної суми кредиту нараховуються відсотки за наступною ставкою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - 11% річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

Проценти діють з моменту укладення цього договору і до моменту їх зміни відповідно до правил, вказаних нижче.

Через кожні 12 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення (надалі - дата зміни процентів), розмір процентів за користування кредитом виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою

Проценти = Індекс UIRD 12 + 2,18 %, де

дані про величини індексу є загальнодоступними в мережі Інтернет, зокрема, на офіційному сайті банку (https://www.procreditbank.com.ua).

Для розрахунку процентів застосовується відповідний індекс, який розрахований на основі депозитних ставок у валюті кредиту на строк 12 місяців та оприлюднюється станом на передостанній банківський в Україні день місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів. Якщо у передостанній банківський в Україні день місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів, відповідний індекс не оприлюднювався, то застосовується останній з оприлюднених до передостаннього банківського в Україні дня місяця, що передує місяцю, у якому наступає дата зміни процентів індекс.

Змінений розмір процентів застосовується з дати зміни процентів (включно) і діє до останнього календарного дня (включно), що передує дню наступної дати зміни процентів.

Розмір процентів, визначених відповідно до вищенаведеної формули не може перевищувати максимальний розмір процентів який вказаний у рамковій угоді, та бути меншим мінімального розміру процентів. Мінімальний розмір процентів за цим договором для кредитів, що видаються в національній валюті України становить: 10% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Для кредитів у інших валютах мінімальний розмір процентів встановлюється: 4% річних, виходячи з 360 календарних днів у році для кредитів в доларах США (USD), та 3% річних, виходячи з 360 календарних днів у році для кредитів в євро (EUR). Якщо розмір процентів, розрахований за формулою, буде більшим, ніж максимальний розмір процентів, або меншим, ніж мінімальний розмір процентів, то змінений розмір процентів встановлюється на півні максимального чи мінімального розмірах відповідно.

З 01 грудня 2020 року процентна ставка становила 11% річних, з 22 грудня 2021 року 10,94% річних, з 22 грудня 2022 року -14,19% річних.

Проте, позивачем заявлено вимогу про стягнення 27 068 грн. 09 коп. процентів за неправомірне користування коштів, у зв`язку з неналежним виконанням договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року, а також 34 670 грн. 95 коп. процентів, у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року.

Судом враховано, що згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Також, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховано, що інший розмір процентів (3% річних) не був встановлений договорами.

Згідно до ч. 4 ст. 232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Відповідно до ч. 4. ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом неодноразово висловлювався наступний правовий висновок:

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018у справі №310/11534/13- ц, від 31.10.2018у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020у справі № 912/1120/16.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 квітня 2023 року зі справи №910/4518/16 зазначила наступне:

Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування Велика Палата Верховного Суду зауважує, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

Указані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.

У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

Тобто твердження скаржників про те, що проценти за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).

Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.

Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.

Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Як зазначалося вище, строк повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року настав 29 листопада 2021 року.

Із розрахунку та змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 27 068 грн. 09 коп. процентів за неправомірне користування кредитом по договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року.

Як вже зазначалося вище, даним договором розмір процентів саме за неправомірне користування кредитом сторонами не був встановлений. Тобто не був відмінним від розміру процентів встановленого ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також у своїх додаткових письмових поясненнях від 09 травня 2023 року позивач вказав, що між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року.

У термін з 29 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року (розраховано до 24 лютого 2022 року відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) відповідач-1 не здійснив відповідні погашення згідно умов кредитного договору-1. Тобто, не сплатив капітал (тіло кредиту) у розмірі 990 901,03 грн. За вказаний період підлягають застосуванню проценти за неправомірне користування кредитом на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 3% річних.

Отже, проценти за правомірне користування кредитом по договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року не були предметом розгляду по даній справі і відповідного розрахунку процентів, зокрема, періоду нарахування позовна заява з доданими документами не містить.

З урахуванням вищенаведених норм та правової позиції висловленої Верховним Судом, розмір 3% річних (відсотків за неправомірне користування кредитом) за вищевказаним договором нарахований за період з 30 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року на суму боргу 990 901 грн. 03 коп. складає 7 085 грн. 62 коп.

Що стосується нарахування відсотків за кредитним договором №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року, судом враховано наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Умовами рамкової угоди (п. 16) передбачено, що банк може вимагати дострокового погашення кредиту по будь-якому з кредитних договорів з важливої причини й оголосити кредитну послугу належною до сплати, а також вимагати негайного повного погашення кредиту з врахуванням усіх процентів та інших нарахувань. Важлива причина включає настання однієї або кількох нижчезазначених подій, зокрема, позичальник прострочив належні до сплати платежі більше ніж 30 календарних днів.

Згідно п. 21 рамкової угоди, якщо інше не буде встановлено сторонами, усі повідомлення один одному, які передбачено умовами цієї угоди та кредитними договорами здійснюються у письмовій або електронній формі.

Усі повідомлення один одному вважатимуться отриманими адресатом, якщо т вони були відправлені на вказану в цій угоді адресу або іншу адресу, про яку відправник був попередньо письмово повідомлений і якщо з моменту відправлення минуло 5 календарних днів.

Умовами рамкової угоди (п. 16) встановлено, що позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо банк вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

Банк вправі у будь-який час прийняти рішення про відкликання вимоги. У такому випадку погашення кредиту здійснюється у порядку, що діяв до пред`явлення вимоги, якщо інше не буде визначено банком.

Кредитор (позикодавець) скористався своїм правом та вимагає також дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплату процентів.

Селянське (фермерське) господарство ОРІОН не виконувало належним чином умови кредитних договорів, зокрема, не здійснило своєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом в обумовлені договорами строки. Внаслідок такого порушення в позичальника утворилася прострочена заборгованість за кредитними договорами.

03 січня 2023 року у відповідності до п. 16 рамкової угоди на адресу позичальника було направлено вимоги за №03-01-23/1/68 від 03 січня 2023 року про погашення боргу за кредитним договором за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року в добровільному порядку у строк протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення відповідних вимог (а.с.35,36, 47).

Отже, строк дострокового повернення кредиту за договором №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року настав 10 січня 2023 року.

Вимоги позичальником виконані не були.

Як вбачається з графіка платежів, відповідно до умов договору з врахуванням усіх змін та доповнень до нього (а.с.31 на звороті) за період з 22 січня 2021 року по 03 січня 2023 року позичальник повинен був сплатити банку 90 017 грн. 74 коп. процентів за правомірне користування коштами.

Фактично позичальником було сплачено 60 136 грн. 05 коп. процентів (а.с. 32 на звороті)

Таким чином, за цей період борг за відсотками складає 29 881 грн. 69 коп. за правомірне користування кредитом.

Водночас, як зазначалося вище строк повернення кредиту настав 10 січня 2023 року.

Отже, за період з 04 січня 2023 року по 10 січня 2023 року розмір відсотків складає 931 грн. 87 коп. нарахованих на суму боргу 337 736 грн. 61 коп. з розрахунку відсоткової ставки 14,19% річних.

Після 10 січня 2023 року з урахуванням положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахування відсотків за неправомірне користування кредитом в розмірі встановленому ст. 625 ЦК України не здійснюється.

Таким чином, загальний розмір відсотків за договором №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року складає 30 813 грн. 56 коп.

Борг за отриманий кредит на підставі договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року складає 991 867 грн. 36 коп.

Позивач у своєму розрахунку (а.с.34) зазначав, що першим відповідачем сплачено 162 263 грн. 39 коп. по тілу кредиту за договором №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року. Борг за отриманий кредит на підставі договору №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року складає 337 736 грн. 61 коп.

26 листопада 2020 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальником за рамковою угодою №FW115.1932 від 26 листопада 2020 року, з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями між акціонерним товариством ПроКредит Банк (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №299145-ДП2.

Також в цей же день між акціонерним товариством ПроКредит Банк (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки №300063-ДП2.

Відповідно до умов п. 2.1. договорів поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Згідно п. 2.2. договорів поруки розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування 3 000 000 грн. 00 коп., ліміт строку кредитування до 26 листопада 2030 року, максимальний розмір процентів 40% річних.

Пунктом 3.2. договорів поруки визначено, що поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості позичальника у зв`язку із порушенням умов кредитних договорів чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (смерть, тривала відсутність, хвороба, ліквідація, банкрутство тощо).

Кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань позичальника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами кредитних договорів.

03 січня 2023 року у відповідності до п. 3.2. договорів поруки на адресу поручителів було направлено вимоги (а.с.39,40, 43,44, 45 зворот, 46 зворот, 47 зворот, 48 зворот) про погашення боргу в добровільному порядку протягом 5ти банківських днів. Відповідні вимоги поручителями виконані не були.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту здійснення, на підставі умов кредитних договорів, розрахунку з позивачем за наданий кредит, сплати відсотків за користування кредитом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частина 1 статті 543 ЦК України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути борг з відповідачів солідарно.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів 990 901 грн. 03 коп. основного боргу, 7 085 грн. 62 коп. процентів на підставі ст.625 ЦК України, у зв`язку з неналежним виконанням договору про відкриття кредитної лінії №115.50946/FW115.1932 від 26 листопада 2020 року, а також 337 736 грн. 61 коп. основного боргу та 30 813 грн. 56 коп. процентів, у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору за №115.50997/FW115.1932 від 22 грудня 2020 року.

В решті вимог про стягнення відсотків слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Судом враховано, що чинним законодавством не передбачено солідарного відшкодування судових витрат на користь іншої сторони, а тому враховуючи, що позов було заявлено до трьох відповідачів, то суд покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з селянського (фермерського) господарства ОРІОН, с. Станіславчик, Звенигородського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 31476302, з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства ПроКредит Банк, проспект Перемоги, 107 А, м. Київ, ідентифікаційний код 21677333 1 328 637 грн. 64 коп. основного боргу, 7 085 грн. 62 коп. 3% річних та 30 813 грн. 56 коп. процентів.

3. Стягнути з селянського (фермерського) господарства ОРІОН, с. Станіславчик, Звенигородського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 31476302 на користь акціонерного товариства ПроКредит Банк, проспект Перемоги, 107 А, м. Київ, ідентифікаційний код 21677333 6 832 грн. 31 коп. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства ПроКредит Банк, проспект Перемоги, 107 А, м. Київ, ідентифікаційний код 21677333 6 832 грн. 31 коп. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства ПроКредит Банк, проспект Перемоги, 107 А, м. Київ, ідентифікаційний код 21677333 6 832 грн. 31 коп. судового збору.

6. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович