РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2023Справа № 910/2467/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право

та Гроші»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія»

про стягнення 83.883,11 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

17.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Право та Гроші» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення 88.883,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2021 між позивачем (повірений) та відповідачем (довіритель) укладено договір доручення № 03/11, відповідно до якого довіритель доручив, а повірений прийняв на себе зобов`язання виконати доручення довірителя, а саме виконати зобов`язання довірителя щодо сплати грошових коштів за договором поруки, укладеного між ТОВ «ФК «Фактор Груп», ТОВ «Траєкторія» та ОСОБА_1 , відповідно до якого ТОВ «Траєкторія» зобов`язується погасити заборгованість за договором про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів № КД-Ф89 від 07.12.2017 за ОСОБА_1 (боржник), у розмірі 624.389,11 грн. На виконання умов доручення позивач погасив заборгованість за ОСОБА_1 за договором поруки від 07.12.2017 в сумі 624.389,22 грн, що підтверджується платіжним дорученнями №№ 672, 673, 674 від 08.11.2021. 30.11.2021 між сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000083 відповідно до якого винагорода повіреного складає 6.243,89 грн. 29.12.2021 між сторонами було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої за договором доручення № 03/11 від 03.11.2021 відповідач є боржником перед позивачем при виконанні зобов`язання в сумі 630.633,11 грн, а за додатковою угодою № 1 від 23.11.2021 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 183-В8 від 06.12.2017 позивач є боржником перед відповідачем при виконані зобов`язання в сумі 546.750,00 грн; з моменту набрання сили угоди від 29.12.2021 зобов`язання позивача перед відповідачем припиняється повністю, а зобов`язання відповідача перед позивачем припиняється частково в розмірі 546.750,00 грн. У зв`язку з тим, що в результаті зарахування однорідних зустрічних вимог залишилось чинним та не виконаним зобов`язання відповідача перед позивачем за договором доручення № 03/11 від 03.11.2021, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 88.883,11 грн грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2467/23 від 24.02.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

07.03.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 83.883,11 грн за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору доручення № 03/11 від 03.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/2467/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі до суду відзиву на позов з урахуванням ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.03.2023 направлено 17.03.2023 відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 304 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04053, м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополіта, 41 яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 14.03.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 03.04.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 304, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 18.04.2023 включно.

27.03.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач підтверджує наявність заборгованості перед позивачем за договором доручення № 03/11 від 03.11.2021 в розмірі 83.883,11 грн, проте зазначає, що наразі відповідач на має фінансової можливості сплатити вказану заборгованість, про що неодноразово повідомляв позивача.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» (довіритель, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» (повірений, позивач) було укладено договір доручення № 03/11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання виконати доручення довірителя, а саме виконати зобов`язання довірителя щодо сплати грошових коштів за договором поруки, посвідченого Секістовою Т.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.12.2017 за реєстровим № 1650 укладеного між ТОВ «ФК «Фактор Груп» (), ТОВ «Траєкторія» (32069278) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), відповідно до якого ТОВ «Траєкторія» зобов`язується погасити заборгованість за договором про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів № КД-Ф89 від 07.12.2017 за ОСОБА_1 (надалі «Боржник») у розмірі 24.389,11 грн.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було сплачено вартість виконаного зобов`язання, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 83.883,11 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 2.1 визначено наступні обов`язки повіреного:

Протягом 2 (двох) днів з моменту підписання договору виконати зобов`язання за даним договором, а саме: сплатити грошові кошти в розмірі 624.389,11 грн, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», , НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, призначення платежу: «Погашення заборгованості за ОСОБА_1 згідно договору поруки, посвідченого Секістовою Т. І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.12.2017 за реєстровим № 1650, договору про надання фінансового кредиту за рахунок/власних коштів № КД-Ф89 від 07.12.2017 та за договором доручення № 03/11 від 03.11.2021».

У разі неможливості виконати умови цього договору належним чином негайно повідомити про це довірителя.

Підписати акт прийому-передачі та передати його довірителю на затвердження.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання договору перераховано на рахунок ТОВ «ФК «Фактор Груп» кошти в загальному розмірі 624.389,22 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 672 від 08.11.2021 на суму 200.000,00 грн, № 673 від 08.11.2021 на суму 200.000,00 грн та № 674 від 09.11.2021 на суму 224.389,22 грн. В призначенні платежу яких зазначено - «Погаш. заборгованості за ОСОБА_1 по дог поруки від 07.12.2017 за реєстр № 1650 (за кред дог КД-Ф89 від 07.12.2021) та зг дог дор 03/11 від 03.11.21р. без ПДВ».

Згідно з п. 1.2 договору довіритель зобов`язується прийняти виконання зобов`язання шляхом підписання акту прийому-передачі та в строк протягом 1 (одного) місяця з моменту виконання повіреним п. 1.1. договору.

Відповідно до п. 2.3.1 договору довіритель зобов`язався прийняти виконання повіреним зобов`язання шляхом підсипання акту прийому-передачі, наданого повіреним.

30.11.2021 між позивачем та відповідачем складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) ОУ-0000083 про те, що позивачем виконано зобов`язання за договором № 03/11 від 03.11.2021 вартість яких становить 6.243,89 грн.

Відповідно до п. 2.3.2 договору довіритель зобов`язався в строк, передбачений п. 1.3 договору відшкодувати повіреному понесені ним витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1002 Цивільного кодексу України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1.3. договору визначено, що винагорода повіреному за договором складає 1% від ціни договору визначеної в п. 1.1. даного договору та сплачується довірителем повіреному протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання акту прийому передачі.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на умови договору та положення ст. 253 Цивільного кодексу України відповідач мав здійснити виплату відшкодування витрат позивача та сплатити винагороду за виконання зобов`язання у строк до 03.12.2021 включно.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2021 між відповідачем (сторона-1) та позивачем (сторона-2) укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (далі - угода) згідно з п. 1 якої сторона-1 і сторона-2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижчевказаних договорів, у яких сторона-1 і сторона-2 є сторонами.

Згідно з п. 1.1 угоди за договорами:

а) Договір доручення № 03/11 від 03.11.2021 (надалі - договір-1), сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 630.633,11 грн, що складається витрат сторони-1 (повіреного) на виконання договору у сумі 624.389,22 грн та винагороди повіреного в сумі 6.243,89 грн.

б) Додаткова угода № 1 від 23.11.2021 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 183-В8 від 06.12.2017 (надалі - договір-2), сторона-2 є боржником, а сторона-1 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сума 546.750,00 грн.

Відповідно до п. 2 угоди розмір зустрічних грошових вимог за договором-1 та договором-2, що підлягають заліку, складає 546.750,00 грн.

Згідно з п. 3 угоди з моменту набрання сили угоди зобов`язання сторони-2 за договором-2, вказаним у абзаці «б» пункту 1.1. угоди, припиняється повністю, а зобов`язання сторони-1 за договором-1, вказаним у абзаці «а» пункту 1.1. угоди, припиняється частково в розмірі 546.750,00 грн.

Відповідно до п. 4 угоди вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами й скріплення її печатками сторін.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Частина 3 ст. 203 Господарського кодексу України визначає, що господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Отже, укладена між сторонами угода про зарахування зустрічних однорідних вимог свідчить про припинення зобов`язань відповідача за договором в частині сплати позивачу 546.750,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, відшкодування витрат та винагороду позивачу за виконання зобов`язання у повному обсязі не сплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка підтверджена відповідачем та становить 83.883,11 грн (624.389,22 грн + 6.243,89 грн - 546.750,00 грн).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 1007 Цивільного кодексу України довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням існування належних доказів виконання позивачем зобов`язань за договором, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 83.883,11 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідачем у відзиві визнано позов.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Право та Гроші» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» (04053, м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополіта, 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Право та Гроші» (04053, м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополіта, 45, ) 83.883 (вісімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят три) грн 11 коп. основного боргу та 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова