ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"01" травня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3211/22
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,
при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,
розглянувши справу № 916/3211/22
про стягнення 44 049,67 грн;
представники сторін:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,
У листопаді 2022 р. позивач, Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД» про стягнення 218 527,51 грн, з яких: 174 477,84 грн основного боргу, 25 096,12 грн пені, 12 213,45 грн 7% штрафу, 1 505,77 грн 3% річних, 5 234,33 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач в порушення умов Договору про надання послуг з перевалки вантажів № 28 КВ-П від 13.04.2022 не сплачує суму заборгованості за користування та зберігання вагонів з зерновими вантажами.
Вказує, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 174 477,84 грн, яка за умовами Договору мала бути сплачена протягом 5 робочих днів з дня виставлення рахунків № № 3393/11, 3361/11, 3362/11 від 26.07.2022.
За порушення відповідачем строків сплати заборгованості позивач нарахував відповідачу 25 096,12 грн пені, 12 213,45 грн 7% штрафу, 1 505,77 грн 3% річних, 5 234,33 грн інфляційних втрат.
Ухвалою від 13.12.2022 позовну заяву (вх. № 3319/22 від 30.11.2022) Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: правильної адреси місцезнаходження відповідача згідно Реєстру; належних доказів відправлення позовної заяви з додатками відповідачу (відповідно до вимог даної ухвали).
20.12.2022 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.
Ухвалою від 26.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/3211/22, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.01.2023, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
16.01.2023 за вх. № 1501/23 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та, серед іншого, повідомив, що 01.12.2022 сплатив позивачу заборгованість за послуги навантаження-розвантаження у розмірі 174 477,84 грн. До відзиву додано копії платіжних доручень №№ 661, 662, 663 від 01.12.2022 на загальну суму 174 477,84 грн. Крім того, відповідач зауважив, що перевантаження залізничних вагонів сталося не з його вини, а в результаті дій самого позивача та через велику зайнятість у нього фронту вивантаження. Вказав, що ТОВ «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД» знаходиться у скрутному фінансовому становищі, позивачем не понесено збитків та нарахування штрафних санкцій є нахабством з боку останнього.
23.01.2023 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. № 2104/23) про зменшення розміру неустойки до 3000,00 грн. Клопотання мотивоване введенням в Україні воєнного стану, а також наявністю скрутного фінансового становища відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що позивач не поніс жодних збитків. З посиланням на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України просить задовольнити дане клопотання.
26.01.2023р. з 13 год. 51 хв. до 14 год. 27 хв. у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, всі працівники суду та учасники процесу перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі та судове засідання не відбулося.
Ухвалою від 26.01.2023 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відкладено на 07.02.2023.
Протокольними ухвалами розгляд справи відкладався на 23.02.2023 та на 02.03.2023.
02.03.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із неотриманням відповіді від ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» щодо плану швартування барж.
Протокольною ухвалою від 02.03.2023 судове засідання відкладено на 21.03.2023.
21.03.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи документів, а саме: адвокатського запиту від 01.03.2023 щодо надання плану швартування барж; відповіді ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 09.03.2023 на адвокатський запит з додатками.
Ухвалою від 21.03.2023 провадження у справі № 916/3211/22 закрито в частині вимог про стягнення з відповідача 174 477,84 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Протокольною ухвалою від 21.03.2023 суд, після стадії дослідження доказів, оголосив перерву в засіданні до 28.03.2023.
Судове засідання, призначене на 28.03.2023, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному.
Ухвалою від 03.04.2023 повідомлено сторін про те, що судове засідання призначено на 01.05.2023.
01.05.2023 складено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пункт 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
13.04.2022 між Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» (Підприємство) та Товаристом з обмеженою відповідальністю «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД» (Клієнт) було Договір про надання послуг з перевалки вантажів № 28КВ-П, відповідно до п. 1.1. якого Підприємство зобов`язується за завданням Клієнта здійснити перевалку (навантажувально-розвантажувальні роботи) і зберігання експортних і транзитних (по вибуттю) зернових вантажів Клієнта в номенклатурі і обсягах, визначених в Додатку 1, що є невід`ємною частиною Договору, а також, за заявкою Клієнта, надати інші послуги, пов`язані з перевалкою і зберіганням вантажів, а Клієнт забезпечує завезення/вивезення вантажу до/з Підприємства і зобов`язується своєчасно оплатити Підприємству роботи (послуги).
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 902 ЦК України).
Згідно з п. 3.3 Договору оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Клієнта на поточний банківський рахунок Підприємства протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати виставлення остаточного рахунку. Клієнт, здійснивши оплату, надсилає до Підприємства факсом копію банківського платіжного документа із зазначенням номеру рахунку та договору, за яким була здійснена оплата.
Відповідно до п. 3.7. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 22.06.2022 Клієнт відшкодовує Підприємству плату за подачу/прибирання, користування вагонами та усі витрати, пов`язані з очікуванням вивантаження вагонів на ст. Ізмаїл та на підходах до неї згідно з рахунками Підприємства та до кінця місяця відшкодовує Підприємству суми за подачу/прибирання вагонів, в яких надходив невідвантажений вантаж. У разі невивезення вантажу Клієнтом понад місяць, Клієнт щомісячно до 10-го числа кожного місяця, що йде за звітним, на підставі рахунків Підприємства оплачує вартість зберігання вантажів на складах Підприємства.
Листом від 28.06.2022 № 2806-5 (а.с. 33), адресованим до Регіональної філії «Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця» та ДП «ІЗМ МТП», відповідач просив надати дозвіл на переадресування вагонів з вантажем насіння соняшника на адресу ДП «ІЗМ МТП».
Як вказав позивач, вагони № 95100228, № 95320610, № 95387619, № 95541702, № 95544151, № 95615449, № 95704326, № 95709747, № 95797411, № 95834529, № 95874632, № 98214000, № 95695326 прибули на станцію Ізмаїл після переадресування. Робітниками станції Ізмаїл складено акти форми ГУ-23 від 29.06.2022 № 2929 та № 2930 щодо не подачі вагонів на фронт вивантаження через зайнятість фронту вивантаження, із зазначенням часу початку затримки. Кінець затримки зазначено у актах форми ГУ-23 від 30.06.2022 № 2939 та № 2940.
Згідно з даними актами нараховано збір за зберігання вагонів на коліях станції в очікуванні подавання у розмірі 2713,40 грн без ПДВ (сума з ПДВ 3256,08 грн), що підтверджується Накопичувальною карткою № 22070194 від 22.07.2022.
Також, позивач вказав, що вагони № 95345419, № 95453809, № 95681037, № 95758322, № 95838140, № 95873667, № 95873717, № 95874814 прибули на станцію Ізмаїл після переадресування. Робітниками станції Ізмаїл складено акт форми ГУ-23 від 26.06.2022 № 2889 щодо не подачі вагонів на фронт вивантаження через зайнятість фронту вивантаження із зазначенням часу початку затримки. Кінець затримки зазначено у актах форми ГУ-23 від 30.06.2022 № 2945 та № 2946.
Вагони № 95127585, № 95123907, № 95130084, № 95127015, № 95124582, № 95131041, № 95127676, № 95130472, № 95130761 прибули на станцію Ізмаїл. Робітниками станції Ізмаїл складено акт форми ГУ-23 від 05.07.2022 № 2995 щодо не подачі вагонів на фронт вивантаження через зайнятість фронту вивантаження, із зазначенням часу початку затримки. Кінець затримки зазначено у акті форми ГУ-23 від 07.07.2022 № 3048.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказав позивач, рахунки № № 3393/11, 3361/11, 3362/11 від 26.07.2022 на загальну суму 174 477,84 грн було направлено відповідачу, що останнім не заперечувалося.
01.12.2022 фактично сплачено на користь Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» суму основного боргу у розмірі 174 477,84 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №№ 661, 662, 663 від 01.12.2022 на загальну суму 174 477,84 грн (а.с. 105-107), у зв`язку з чим ухвалою від 21.03.2023 провадження у справі закрито в частині вимог про стягнення з відповідача 174 477,84 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 25 096,12 грн пені, 12 213,45 грн 7% штрафу, 1 505,77 грн 3% річних, 5 234,33 грн інфляційних втрат.
Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
Частини 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.
Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання
За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п. 4.3.4 Договору за порушення Клієнтом більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у Договорі, Підприємство має право стягнути з Клієнта пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів, Підприємство має право стягнути з Клієнта додатково штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.
Враховуючи порушення Відповідачем строку виконання договірних зобов`язань щодо своєчасної сплати виставлених Підприємством рахунків, суд вбачає правомірність нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД» пені та 7% штрафу відповідно до умов Договору.
Перевіривши запропонований Позивачем розрахунок 25 096,12 грн пені, 12 213,45 грн 7% штрафу, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.
Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши запропонований Позивачем розрахунок 1 505,77 грн 3% річних, 5 234,33 грн інфляційних втрат, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо клопотання Відповідача про зменшення розміру неустойки суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач). Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.
Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.
Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/101/19.
Наявність виняткових випадків, за яких можливе зменшення розміру неустойки, Відповідач обґрунтовує тим, що через військову агресію Російської Федерації проти України введено на всій території України воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Вказує, що у зв`язку із захопленням частини території України агресором, веденням бойових дій на іншій підконтрольній Україні території, блокуванням агресором морських портів та перешкоджанням експорту зерна, були розірвані та втрачені напрацьовані роками логістичні зв`язки та ринки збуту продукції ТОВ «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД», частина контрагентів товариства, які здійснювали закупівлю продукції відповідача, припинили свою діяльність, ціни на продукцію впали, а попит на таку продукцію значно скоротився, що в свою чергу нанесло непоправні збитки та суттєве зменшення прибутку підприємства. Звертає увагу, що вказані обставини викликали скрутне фінансове становище ТОВ «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД».
Оцінюючи доводи Відповідача, наведені в обґрунтування підстав для зменшення пені та штрафу, суд не приймає до уваги посилання останнього на скрутне фінансове становище, адже скрутне фінансове становище не є винятковим випадком в розумінні ст. 233 Господарського кодексу України та не є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню, та не є доказом винятковості такого випадку.
Також, господарський суд не приймає до уваги посилання Відповідача на відсутність збитків, понесених Позивачем внаслідок затримки оплати наданих послуг, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на Відповідача.
Введення військового стану, на думку суду, не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість зменшення неустойки.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про недоведеність Відповідачем винятковості обставин, наведених в обґрунтування клопотання про зменшення розміру неустойки, з огляду на що відповідне клопотання задоволенню не підлягає.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.
На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 01 травня 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 05 травня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков