номер провадження справи 4/163/20-9/175/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 Справа № 908/2445/20

м.Запоріжжя

За позовом:1. Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

2. Фізичної особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 )

3. Фізичної особи ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 )

до відповідача: Бердянської міської ради, (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, л. Єдності, буд. 2; інша відома адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул.Незалежної України, 86)

про стягнення шкоди

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

За участю представників:

від позивача-1: Харченко І.І.;

від позивача-2: Харченко І.І.;

від позивача-3: Харченко І.І.;

від відповідача: Богач А.О.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області із позовною заявою звернулись Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , Фізична особа ОСОБА_2 , Фізична особа ОСОБА_3 про стягнення з відповідача: Бердянської міської ради на користь ФОП ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради в сумі 1 014 750,00 грн понесених збитків, на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради в сумі 1 699 500,00 грн понесених збитків та на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради в сумі 269 500,00 грн понесених збитків.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.02.2021 у даній справі №908/2445/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021, у задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2 , Фізичної особи ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2021 касаційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 , фізичної особи ОСОБА_3 задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2021 у справі №908/2445/20 скасовано. Справу № 908/2445/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2021 справу № 908/2445/20 визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 06.12.2021 справу № 908/2445/20 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, присвоєний номер провадження 4/163/20-9/175/21, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

17.04.2023 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позов, який підтриманий представником, поданий до суду з наступних підстав. ОСОБА_1 з 2012 року по 2018 рік здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. На підставі паспортів прив`язки тимчасових споруд (ТС) ОСОБА_1 мала право здійснювати підприємницьку діяльність до 01.10.2017 і до 01.10.2018 за відповідними адресами в м. Бердянську, загальна площа ТС за цими паспортами прив`язки становить 184,5 кв.м. ОСОБА_2 з 2012 року по 2018 рік здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. На підставі паспортів прив`язки ТС ОСОБА_2 мала право здійснювати підприємницьку діяльність до 01.10.2017 і до 01.10.2018 за відповідними адресами в м. Бердянську, загальна площа ТС за цими паспортами прив`язки становить 309,0 кв.м. ОСОБА_3 з 2012 року по 2018 рік здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. На підставі паспортів прив`язки ТС ОСОБА_3 мала право здійснювати підприємницьку діяльність до 01.10.2017 і до 01.10.2018 за відповідними адресами в м. Бердянську, загальна площа ТС за цими паспортами прив`язки становить 45,0 кв.м. 28.04.2016 Бердянською міською радою Запорізької області прийнято рішення № 34 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська», пунктом 5 якого паспорти прив`язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що оформлені до набрання чинності Положенням, затвердженим цим рішенням, втрачають чинність. Таким чином, позивачі вважають, що рішенням Бердянської міської ради Запорізької області № 34 від 28.04.2016 анульовано дію всіх паспортів прив`язки на території м. Бердянськ, в тому числі і наданих їм. Розпорядженням міського голови м. Бердянськ №46-р від 09.02.2016 «Про організацію проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» доручено проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» Комунальному підприємству Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», кінцевим бенефіціаром якого є Бердянська міська рада Запорізької області. КП БМР «Бердянський центральний ринок» проведено ярмарок на цій території, організовано аукціон та отримано доходи в розмірі: 1468 тис.грн. від проведення аукціонів, 888,5 тис.грн. відшкодування вартості експлуатаційних витрат, 28,1 тис. грн. інші надходження, що підтверджується офіційною відповіддю відповідача № 0409/54-0368/ПІ від 12.07.2016. Відповідно до інформації КП БМР «Бердянський центральний ринок» від 23.05.2016 № 244 стартова ціна за 1 кв.м. об`єкта аукціону становила 2500,00 грн. Розпорядженням міського голови м. Бердянськ № 106-р від 22.03.2017 «Про організацію проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» доручено проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» КП БМР «Бердянський центральний ринок». Відповідно до інформації відповідача від 18.10.2017 № 0547/01-0472/ПІ стартова ціна за 1 кв.м. об`єкта аукціону становила 3000,00 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі № 310/6300/16-а визнано незаконним та нечинним рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська». Отже позивачі вважають, що в період з 28.04.2016 по 18.09.2017 вони були незаконно позбавлені права здійснювати підприємницьку діяльність згідно паспортів прив`язки ТС. За змістом ст. 393 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Особливості щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, визначені статтею 1173 ЦК України. Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має особа, яка звернулася з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. На думку позивачів, у спірних правовідносинах наявні всі три умови для притягнення Бердянської міської ради до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, оскільки судовим рішенням доведено порушення відповідачем прав позивачів. Частиною 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Дохід від порушення прав в 2016 та 2017 роках отримала Бердянська міська рада через організацію ярмарок та проведення аукціонів на території м. Бердянськ своїм КП БМР «Бердянський центральний ринок». З урахуванням стартової ціни за 1 кв.м. на аукціонах в 2016 та 2017 роках, проведених КП БМР «Бердянський центральний ринок», та загальної площі ТС, які належали кожному з позивачів та які були анульовані незаконним рішенням відповідача, на підставі положень ст. 22 ЦК України позивачами розраховані збитки, завдані їм. Незаконність рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016 встановлена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017, отже саме з 18.09.2017 починається перебіг строку позовної давності, а тому, враховуючи приписи ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна заява подана в межах строку позовної давності. Позов обґрунтовано ст. 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22,256, 257, 261, 393, 1166, 1173 ЦК України, ст. ст. 22, 142 ГК України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві (т. 1, а.с. 143-150), зазначивши, зокрема, про наступне. Позовні вимоги позивачів про стягнення шкоди, за твердженням відповідача, ґрунтується на помилковому переконанні, що протягом 2016 2017 років вони обов`язково мали отримати вигоду від використання згідно паспортів прив`язки тимчасових споруд на території міста Бердянська та на наявність у них виключних прав на використання території міста Бердянська. Позивачам на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» у 2014 - 2015 роках було погоджено паспорти прив`язки тимчасових споруд. В березні 2015 року рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.03.2015 № 85 «Про затвердження Комплексної схеми розміщення тимчасових спор провадження підприємницької діяльності на території міста Бердянська у новій редакції та архітектурних типів тимчасових споруд» було затверджено нову комплексну схему розміщення тимчасових споруд. 28 квітня 2016 року Бердянська міська рада з урахуванням нової комплексної схеми розміщення тимчасових споруд прийняла рішення №34 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська», згідно з п.5 якого визначено, що паспорти прив`язки тимчасових споруд для підприємницької діяльності, оформлені до набрання чинності Положенням, затвердженого цим рішенням, втрачають чинність. Таким чином, враховуючи невідповідність паспортів прив`язки тимчасових споруд позивачів новій комплексній схемі, паспорти прив`язки втратили чинність. Розпорядженнями міського голови від 09.02.2016 №46-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон-2016» та від 22.03.2017 №106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон 2017» було визначено територію проведення ярмаркових заходів згідно зі схемою, визначено проведення конкурсного відбору з надання місць ярмаркових об`єктів шляхом проведення аукціону. Як свідчать комплексні схеми проведення ярмаркових заходів, вони охоплюють декілька центральних вулиць міста, такі як пр. Азовський, вул.Перемоги, вул.Горького, та проспект Праці (фактична вся центральна частина міста), площа ярмаркових заходів не співмірна та не співпадає з площею та місцем розташування торговельних об`єктів позивачів. Пунктом 1.11 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 визначено пріоритетність проведення ярмаркових заходів та надано право встановлювати обмеження та окремий порядок для розміщення тимчасових споруд під час ярмаркових заходів. Відповідно територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради проводячи ярмаркові заходи та вводячи обмеження під час проведення цих заходів діяла у відповідності до повноважень наданих Законом України «Про місцеве самоврядування» та наказу від 21.10.2011 № 244. Посилання позивачів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №310/6300/16-а від 18.09.2017, якою визначено незаконним та нечинним рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34, як на таку, що відновило дію спірних паспортів прив`язки та визначила переважне право на розміщення тимчасових споруд позивачів та використання земельних ділянок, відповідач вважає неправомірним, так як ніяких висновків з цього приводу апеляційний суд не робив. Також відповідач зазначив, що для відшкодування шкоди обов`язковим є наявність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, шкода підлягає відшкодуванню за умов безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та самою шкодою. Позивачами не доведено належними доказами наявності спричинення їм Бердянською міською радою шкоди у вигляді упущеної вигоди та її розміру, а саме: позивачі не обґрунтовують, які саме доходи вони безумовно мали б отримати. При розрахунку суми шкоди посилаються лише на припущення, що відповідач отримав би дохід саме від використання розміщення тимчасових споруд на земельних ділянках на використання яких у позивачів нібито існувало переважене право, що не відповідає дійсності. Крім цього, відповідач зазначив, що площа проведення ярмарок не співпадає з площею паспортів прив`язки ТС позивачів; адреса паспортів прив`язки не співпадає з адресою проведення ярмарочних заходів; паспорт прив`язки надає право на розміщення тимчасової споруди на певній території, але не перешкоджає використанню цієї території територіальною громадою міста, не обмежує право територіальної громади на проведення загально громадських заходів; розміщення тимчасових споруд в порядку встановленому територіальною громадою під час проведення ярмаркових заходів позивачі не здійснили, участь в ярмаркових заходах не приймали; в позовній заяві відсутні докази перешкоджання позивачам в розміщенні тимчасових споруд; наявність паспорту прив`язки підтверджує лише надання права на розміщення тимчасової споруди, позивачем не надано належних та допустимих доказів використання паспортів прив`язки та розміщення тимчасових споруд, перешкоджання у використанні яких нібито вчини відповідач; позивачі посилаються на наявність права на розміщення в 2015 році 19 ТС, в той час як на охоплених ярмарковими заходами територіях загалом було надано 172 паспорти прив`язки ТС різних суб`єктів господарювання, що з урахуванням загальної площі на якій проводились ярмаркові заходи свідчить про відсутність підстав для твердження позивача про використання відповідачем для отримання доходу саме території земельної ділянки на якій позивачі мали право розмістити тимчасові споруди; позивачами не надано належного та обґрунтованого розрахунку суми шкоди у вигляді упущеної вигоди. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі паспортів прив`язки тимчасових споруд (далі - ТС), виданих Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради на замовлення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (т. 1, а.с.30-98), було надано місця для провадження підприємницької діяльності на території міста Бердянська, згідно з Комплексними схемами розміщення тимчасових споруд, затвердженими відповідними рішеннями виконавчого комітету Бердянської міської ради.

Так, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (позивач-1) згідно з паспортами прив`язки пересувних тимчасових споруд (т. 1, а.с. 30-47) мала право здійснювати підприємницьку діяльність за відповідними адресами в м. Бердянськ Запорізької області, а саме:

1. ТС АДРЕСА_3 , площа ТС 12,0 кв.м, реєстраційний номер 164-05/13, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

2. ТС АДРЕСА_4 в районі кафе «Океан», площа ТС 26,0 кв.м, реєстраційний номер 162-05/13, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

3. ТС № 58 по пр. Леніна (Азовський) в районі скверу ім. Пушкіна, площа ТС 12,5 кв.м, реєстраційний номер 163-05/13, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

4. ТС № 458 по вул. Набережній, в районі РКП «Маяк», площа ТС 20,0 кв.м, реєстраційний номер 11-05/12, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2017;

5. ТС АДРЕСА_5 , площа ТС 18,0 кв.м, реєстраційний номер 12-05/12, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2017;

6. чотири пересувних ТС по вул. Макарова, в районі Дельфінарію та ДОЦ «Червона гвоздика», загальною площею 96 кв.м, реєстраційний номер 505-12/12, паспорт дійсний до 01.10.2017.

Загальна площа ТС за цими паспортами прив`язки складає 184,5 кв.м.

ОСОБА_2 (позивач-2 у справі) згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в період з 2012 року по 2018 рік здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 згідно з Паспортами прив`язки пересувних тимчасових (т. 1, а.с. 60-89) мала право здійснювати підприємницьку діяльність за наступними адресами в

АДРЕСА_6 , площа ТС 12,0 кв.м, реєстраційний номер 164-05/14, паспорт дійсний до 01.10.2018;

2. по вул. Горького, в районі будівлі № 41, площа ТС 12,0 кв.м, реєстраційний номер 163-05/14, паспорт дійсний до 01.10.2018;

3. по вул. Горького, в районі МАФ «Сонячний годинник», площа ТС 18,0 кв.м, реєстраційний номер 162-05/14, паспорт дійсний до 01.10.2018;

4. ТС АДРЕСА_7 , в районі кафе «Океан», площа 28,0 кв.м, реєстраційний номер 169-05/13, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

5. чотири пересувні тимчасові споруди по АДРЕСА_8 , загальна площа 96,0 кв.м., реєстраційний номер 500-12/12, паспорт дійсний до 01.10.2017;

6. ТС № 358 по пр. Праці, в районі парку ім. П.П.Шмідта, площа ТС 10 кв.м, реєстраційний номер 109-05/12, дійсний (продовжений) до 01.10.2017;

7. чотири пересувні тимчасові споруди по АДРЕСА_9 , загальна площа 96 кв.м, реєстраційний номер 499-12/12, паспорт дійсний до 01.10.2017;

8. ТС № 437 по вул. Толстого, в районі зупинки « 3-пляж», площа ТС 18, кв.м, реєстраційний номер 113-05/12, дійсний (продовжений) до 01.10.2017;

9. ТС № 357 по пр. Праці, в районі парку ім. П.П.Шмідта, площа ТС 4,0 кв.м, реєстраційний номер 106-05/12, дійсний (продовжений) до 01.10.2017.

10. ТС № 153 по вул. Горького, в районі МАФ «Сонячний годинник», площа ТС 15 кв.м, реєстраційний номер 170-05/13, паспорт дійсний (продовжений) до 01.10.2018.

Загальна площа ТС наданих ФОП ОСОБА_2 за вказаними паспортами прив`язки складає 309,0 кв.м.

ОСОБА_3 (позивач-3 у справі) згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 2012 року по 2018 рік здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 згідно з Паспортами прив`язки пересувних тимчасових споруд (т. 1, а.с. 48-59) мала право здійснювати підприємницьку діяльність за наступними адресами в м. Бердянськ Запорізької області:

1. ТС № 138 по вул. Горького, в районі Приморської площі, площа ТС 10 кв.м, реєстраційний номер 167-05/13, дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

2. ТС № 61 по пр. Леніна (Азовський), в районі школи № 2, площа ТС 27 кв.м., реєстраційний номер 166-05/13, дійсний (продовжений) до 01.10.2018;

3. ТС по АДРЕСА_10 , біля входу до містечка атракціонів «Дніпро-2000», площа ТС 8,0 кв.м, реєстраційний номер 76-04/13, дійсний до 01.10.2018;

4. по пр. Леніна (Азовський), в районі скверу ім. Пушкіна, площа 6,0 кв.м, реєстраційний номер 168-05/13, дійсний (продовжений) до 01.10.2018.

Загальна площа ТС наданих ФОП ОСОБА_3 за цими паспортами прив`язки складає 51,0 кв.м.

Розпорядженням міського голови м. Бердянськ №46-р від 09.02.2016 «Про організацію проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» (т. 2, а.с. 19) для створення сприятливих умов для збільшення обсягів конкурентоспроможної продукції та послуг, забезпечення науково-технічного і технологічного оновлення місцевого виробництва, підвищення іміджу міста, розвитку ділового туризму, активізації інноваційного процесу та виробничої кооперації, підтримки місцевого виробника в місті Бердянську вирішено провести ярмарок «Курортний сезон 2016»; визначено для проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» наступні місця для проведення виставково-ярмаркових заходів: в Центральній частині міста по пр. Леніна (від пр. Перемоги до Приморської площі), на Приморській площі, по вул. Горького (від пр. Праці до вул. Першотравневої), згідно зі схемою. Проведення виставково-ярмаркових заходів дозволити з 01.04.2016 по 20.09.2016, без заїзду автотранспорту.

Проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» доручено Комунальному підприємству Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок» (п.2 розпорядження).

В пункті 5 зазначеного розпорядження передбачено, що на час проведення ярмарку «Курортний сезон 2016» розміщення тимчасових споруд за паспортами прив`язки в місцях, що визначені схемою розміщення ярмаркових об`єктів, не проводиться.

Розпорядженням міського голови м. Бердянськ № 106-р від 22.03.2017 «Про організацію проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» (т. 2, а.с. 10-11) вирішено провести ярмарок «Курортний сезон 2017»; для проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» визначено наступну територію проведення ярмаркових заходів: в Центральній частині міста по пр. Азовському (від пр. Перемоги до Приморської площі), на Приморській площі, по вул. Горького (від пр. Праці до вул. Горького в районі ж/б № 51), згідно зі схемою. Проведення ярмаркових заходів дозволити з 01.05.2017 по 30.10.2017, без заїзду автотранспорту.

Пунктом 5 розпорядження передбачено, що на час проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» розміщення тимчасових споруд за паспортами прив`язки на території проведення ярмарку проводиться у відповідності до Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська.

Організатором проведення ярмарку «Курортний сезон 2017» визначено КП БМР «Бердянський центральний ринок» з наданням права розпорядження місцями ярмаркових об`єктів (п. 2 розпорядження).

Відповідно до Статуту Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок» (т. 2 а.с. 94-97), Комунальне підприємство засновано на комунальній власності територіальної громад м. Бердянська, від імені якої виступає Бердянська міська рада (Власник). Підприємство підпорядковане Власнику, підзвітне та підконтрольне уповноваженим органам Власника (п.п. 1.1, 1.3 Статуту). Підприємство створено з метою ефективного використання комунального майна, отримання прибутку від здійснення господарської діяльності, надання послуг, визначених предметом діяльності Підприємства (п. 2.1). За змістом п. 2.2 Статуту видами діяльності Підприємства, в тому числі: є організація та проведення виставково-ярмаркової діяльності на території міста.

Як слідує з Положення про порядок організації та проведення аукціону Комунального підприємства БМР «Бердянський центральний ринок» (т. 2, а.с. 12-18), право на розміщення ярмаркового об`єкту на ярмарку «Курортний сезон 2016» набувалось шляхом участі в публічних торгах (аукціону) з продажу права укладення договору на розміщення ярмаркового місця на ярмарку.

За змістом Положення про порядок організації та проведення ярмаркових заходів КП БМР «Бердянський центральний ринок» (т. 2, а.с. 60-76) при проведенні ярмарку «Курортний сезон 2017» також було визначено придбання права для розміщення ярмаркових об`єктів (тимчасових споруд) шляхом участі в аукціоні (публічних торгах).

У вищевказаних Положеннях з організації та проведення ярмарків у 2016 та 2017 р.р., в тому числі визначено стартові ціни для аукціону з розміщення відповідних ярмаркових місць.

28.04.2016 Бердянською міською радою Запорізької області (відповідачем у справі) прийнято рішення №34 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська» (т. 1, а.с. 160-164).

У преамбулі цього рішення зазначено, що підстави якими керувався орган місцевого самоврядування для його прийняття, зокрема, є: стаття 25 Статуту територіальної громади міста Бердянська, рішення від 12.09.2013 № 9 «Про затвердження Концепції виставково-ярмаркової діяльності в м. Бердянськ».

Бердянською міською радою вирішено:

1. Затвердити Положення про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська (додаток).

2. Визнати таким, що втратив чинність пункт 9.2.6 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях міста Бердянська (в новій редакції)», затверджених рішенням від 30.05.2012 № 5 із змінами, внесеними рішенням від 31.05.2013 № 17.

3. Встановити, що розділ 9 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях міста Бердянська (в новій редакції), затверджених рішенням від 30.05.2012 із змінами, внесеними рішенням від 31.05.2013 №17, застосовується в частині, що не суперечить «Положенню про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м.Бердянська», затвердженому цим рішенням.

4. Визнати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.05.2015 № 85 «Про затвердження Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Бердянська у новій редакції та архітектурних типів тимчасових споруд».

5. Паспорти прив`язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що оформлено до набрання чинності «Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м.Бердянська», затвердженого цим рішенням, втрачають чинність.

В пункті 5 рішення також вказано, що в разі необхідності розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності по паспорту прив`язки ТС, що втратив чинність, суб`єкти господарювання можуть оформити новий паспорт прив`язки тимчасових споруд у встановленому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 Порядку та згідно з Положенням, що затверджено цим рішенням.

Відповідно до пунктів 6-8 рішення № 34 від 08.04.2016 визначено відповідальних осіб за виконання цього рішення; доручено прес-службі оприлюднити рішення в засобах масової інформації не пізніш як у десятиденний строк після прийняття рішення, а також визначено, що контроль за виконанням рішення покладено на постійні комісії міської ради з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин та екології, а також з питань реалізації державної регуляторної політики, підприємницької діяльності та управління комунальної власності.

Пунктом 1 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Бердянська (т. 1, а.с. 161 - 164), яке затверджено рішенням Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34 та є Додатком до нього, передбачалось, що це положення визначає порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів та механізм реалізації основних положень Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244.

З п.п. 5, 7 вказаного Положення слідує, що розміщення ТС (в тому числі за раніше оформленими паспортами прив`язки ТС) під час проведення ярмарок, відзначення державних свят, міських святкових та пам`ятних дат, урочистих масових заходів в місцях їх проведення не проводиться, крім тих, що беруть участь у вказаних заходах. Територія для проведення ярмарок, масових заходів на час проведення таких заходів підлягає звільненню від ТС, що не беруть участь у вказаних заходах або встановлені самовільно, власниками ТС в терміни, що визначаються відповідним розпорядженням міського голови.

Зазначене рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34 з додатком до нього Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська було оприлюднено у засобах масової інформації 07 травня 2016 («Південна зоря», № 28 (17350) (т. 1, а.с. 195).

Судом встановлено, що Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі № 310/6300/16-а за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано незаконним та нечинним рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська». Постановою Верховного суду від 20.05.2020 (т.2, а.с. 137-147) постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у вказаній справі залишено без змін.

Враховуючи зазначені обставини, позивачі вважають, що в період з 28.04.2016 (з моменту винесення рішення Бердянською міською радою № 34 від 28.04.2016) по 18.09.2017 (до моменту ухвалення постанови, якою рішення № 34 від 28.04.2016 визнано незаконним та нечинним) вони були незаконно позбавлені права здійснювати підприємницьку діяльність згідно паспортів прив`язки ТС, які були чинні на час прийняття зазначеного незаконного рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016.

При цьому, як вказано позивачами, відповідач Бердянська міська рада протягом вказаного періоду, а саме - з 28.04.2016 по 18.09.2017, отримував дохід через організацію ярмарків та проведення аукціонів в рамках ярмарків «Курортний сезон 2016» та «Курортний сезон 2017».

За змістом Концепції виставково-ярмаркової діяльності в м. Бердянськ, затвердженої рішенням Бердянської міської ради № 9 від 12.09.2013, з урахуванням доповнень, внесених рішенням № 6 від 31.03.2016 (т. 2, а.с. 20-26) визначено, що у разі проведення виставки (ярмарку), організатором якої виступають КП Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», отримані організаторами кошти (за виключенням витрат на організацію та обслуговування виставки (ярмарку), в тому числі витрат на виготовлення, установку та обслуговування виставкового (ярмаркового) об`єкту) за проведення виставки (ярмарку) зараховуються до цільового фонду Бердянської міської ради.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.07.2016 № 0409/04-0368/ПІ загальна сума, яка надійшла до КП БМР «Бердянський центральний ринок» від проведення аукціонів ярмарки «Курортний сезон 2016» складає 1468,0 тис.грн, загальна сума, яка надійшла до КП БМР «Бердянський центральний ринок» від договорів на відшкодування вартості експлуатаційних витрат по обслуговуванню ярмарки «Курортний сезон 2016» складає 888,5 тис.грн, сума інших надходжень в рамках ярмарку «Курортний сезон 2016» становить 28,1 тис.грн (т.2, а.с. 27).

Згідно з листом КП БМР «Бердянський центральний ринок» вих. № 444 від 14.09.2016 загальна сума, яка надійшла до підприємства від проведення аукціонів ярмарки «Курортний сезон-2016» складає 1 506 600 грн. Загальна сума надходжень за розміщення ярмаркових об`єктів за квітнень-серпень 2016 складає 2 454 525 грн., в т.ч. ПДВ (т.2, а.с.56).

Листом від 06.09.2017 № 402 КП БМР «Бердянський центральний ринок» повідомило, що за результатами проведення аукціонів на право на розміщення ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2017» КП БМР «Бердянський центральний ринок» отримало грошові кошти в розмірі 4 157 161,00 грн (том 2, а.с. 78).

Як вказано у позовній заяві, виходячи з інформації, наданої КП БМР «Бердянський центральний ринок» в листі від 23.05.2016 №244 та у відповіді за підписом голови Бердянської міської ради від 18.10.2017 № 0547/01-0472/ПІ, до якої було додано Положення про порядок організації та проведення ярмаркових заходів КП БМР «Бердянський центральний ринок», мінімальна стартова ціна за 1 кв.м об`єкта аукціону (право на розміщення об`єктів під час проведення ярмарку) в рамках ярмарку «Курортний сезон 2016» становила 2500,00 грн, мінімальна стартова ціна за 1 кв.м. об`єкта аукціону в рамках ярмарку «Курортний сезон 2017» 3000,00 грн. Зазначене відповідачем не заперечно.

З урахуванням стартової ціни за 1 кв.м на аукціонах в 2016 та 2017 роках, проведених КП БМР «Бердянський центральний ринок», та загальної площі тимчасових споруд, які належали кожному із позивачів, паспорта прив`язки по яким були визнані такими, що втратили чинність відповідно до рішення відповідача №34 від 28.04.2016, яке визнано незаконним в судовому порядку, позивачами розраховано завдані їм збитки у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди).

Таким чином, згідно з викладеними у позовній заяві вимогами збитки ФОП ОСОБА_1 становлять 1 014 750,00 грн, збитки ОСОБА_2 1 699 500,00 грн, збитки ОСОБА_3 269 500,00 грн.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 56 Конституції України, ч. 3 ст.22, ст. 1173 ЦК України, позивачами заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів збитків в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, у вищевказаних розмірах неодержаних доходів.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ст. 15, ч. ст. 20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У пункті 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 3 ст.22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За загальними положеннями, що визначені в ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає.

Відповідно до ст.ст. 8, 19 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зазначене положення Основного Закону України реалізується через норми ст. 1173 ЦК України, якими закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З урахуванням вищевикладеного, при зверненні з позовом про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом вище, Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі № 310/6300/16-а визнано незаконним та нечинним рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016, яким було припинено (визнано такими, що втратили чинність) дію паспортів прив`язок Тимчасових споруд, в т.ч. виданих ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 для провадження підприємницької діяльності.

Протиправність поведінки відповідача виражена у вигляді прийняття незаконного рішення Бердянської міської ради.

Ухвалення відповідачем рішення № 34 від 28.04.2016 мало для позивачів такий наслідок, як неможливість отримання доходу від підприємницької діяльності з використанням тимчасових споруд, оскільки п. 5 вказаного рішення органу місцевого самоврядування паспорти прив`язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що оформлено до набрання чинності «Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м.Бердянська», затвердженого цим рішенням, визнані такими, що втратили чинність.

Отже неправомірність рішення Бердянської міської ради підтверджено відповідним рішенням суду, яке має преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та такими неправомірними діями відповідача при здійсненні ним своїх повноважень суд вважає доведеним.

Статтею 1173 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що підлягає застосуванню в даному випадку, встановлено відшкодування шкоди незалежно від вини органів, визначених у цій статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.10.2021, якою справу № 908/2445/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області, вказав про наявність неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, щодо розміру завданої позивачам шкоди (упущеної вигоди), а також не обґрунтував підстав незастосування ч. 3 ст. 22 ЦК України, на яку посилались позивачі при зверненні з позовом. Судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки всім наявним у справі доказам та обставинам, які входять до предмета доказування при вирішенні питання про стягнення шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування.

Верховним Судом зазначено, що відмова у стягненні упущеної вигоди з підстав недоведення позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із принципом справедливості, засадами цивільного законодавства та призводить до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків.

У зв`язку із цим, господарський суд, вирішуючи спір у даній справі враховує наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та бов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2021 у даній справі № 908/2445/20 також було зазначено: «…при визначенні конкретного розміру упущеної вигоди, суду належить враховувати наведені принципи і засади цивільного законодавства та у разі неможливості точно встановити розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, який заявлено до стягнення з боржника (не факт наявності, а саме розмір) керуючись принципом справедливості визначити розмір таких збитків з урахуванням усіх обставин конкретної справи (висновок, викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

Близький за своєю суттю підхід щодо визначення справедливого розміру збитків застосований у рішеннях Європейського суду з прав людини від 11.06.2020 у справі "UGRINOVA AND SAKAZOVA v. BULGARIA", від 15.04.2021 у справі "PORБZIK v. HUNGARY", в яких суд, зважаючи на неможливість (ускладненість) точного розрахунку розміру заявлених матеріальних збитків визначив з урахуванням обставин справи справедливий розмір таких збитків керуючись критерієм справедливості».

Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок довести реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

Таким чином вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний за своїм змістом висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Згідно з висновком, викладеним Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 у справі №922/3928/20 відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки на момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

На вказані вище висновки зробив посилання й Верховний Суд у своїй постанові від 13.10.2021 по даній справі № 908/2445/20.

Оцінивши обставини справи та доводи позивачів в частині розрахунку суми шкоди, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, з урахуванням принципів справедливості, розумності та пропорційності, обставин даної конкретної справи, а також доводів, викладених у позовній заяві при обґрунтуванні стягуваних сум.

Так, розмір збитків у вигляді упущеної вимоги позивачі обґрунтовують з посиланням на інформацію про стартову ціну за 1 кв.м. об`єкта аукціону в рамках ярмарків «Курортний сезон 2016» і «Курортний сезон 2017», а також інформацію щодо сум отриманих відповідачем доходів від надходжень в рамках проведених ярмарків, та розраховують шляхом помноження мінімальної стартової вартості 1 кв.м об`єктів аукціону у 2016 році (2500 грн) та у 2017 році (3000 грн) на загальну площу ТС кожного з позивачів, паспорти прив`язок по яким були визнані такими, що втратили чинність незаконним рішенням відповідача.

При цьому, позивачами наголошено на тому, що предметом позову є стягнення шкоди спричиненої дією незаконного рішення органу місцевого самоврядування, тобто з моменту його прийняття - 28 квітня 2016 і до моменту визнання його незаконним по 18 вересня 2017, а відновлення дії паспортів прив`язки позивачів відбулося у зв`язку із набранням законної сили постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №310/6300/16-а від 18.09.2017.

Відповідач жодних мотивованих аргументів на спростування розрахунку позивачів не навів.

Як встановлено судом вище, рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34 було оприлюднено у засобах масової інформації 07 травня 2016, тому у відповідності до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набрало чинності з дня його офіційного оприлюднення.

Отже з цього слідує, що порушення прав позивачів щодо неможливості отримувати прибуток від провадження підприємницької діяльності у зв`язку із дією рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34, тривало з 07 травня 2016 (з дня набрання ним чинності) до 18 вересня 2017 (набрання законної сили судовим рішенням про визнання цього рішення Бердянської міської ради незаконним та нечинним).

Оцінивши обставини справи та доводи позивачів в частині розрахунку суми шкоди, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, з урахуванням принципів справедливості, розумності та пропорційності та обставин даної конкретної справи, а також доводів, викладених у позовній заяві при обґрунтуванні стягуваних сум, взявши їх за основу розрахунку.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, застосувавши для визначення розміру упущеної вигоди кількість днів періоду, протягом якого існувало порушення та протягом якого позивачі незаконно були позбавлені права здійснювати підприємницьку діяльність, шляхом помноження стартової (мінімальної) ціни за 1 кв.м. об`єкта аукціону в рамках ярмарків «Курортний сезон 2016» і «Курортний сезон 2017» на загальну площу ТС кожного з позивачів, паспотри прив`язок по яким були скасовані незаконним рішенням відповідача, пропорційно кількості днів періоду, протягом якого існувало порушення та протягом якого позивачі незаконно були позбавлені права здійснювати підприємницьку діяльність, а саме:

- стосовно позивача-1 Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 :

У 2016 році : (2500 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 184,5 кв.м) х 239 днів порушення (з 07.05.2016 по 31.12.2016) : 366 днів (у році) = 301 198, 77 грн.

У 2017 році: (3000,00 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 184,5 кв.м) х 261 днів порушення (з 01.01.2017 по 18.09.2017) : 365 днів (у році) = 395 790,41 грн.

Всього 696 989,18 грн.

- стосовно позивача-2 Фізичної особи ОСОБА_2 :

У 2016 році : (2500 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 309,0 кв.м) х 239 днів порушення (з 07.05.2016 по 31.12.2016) : 366 днів (у році) = 504 446,72 грн.

У 2017 році: (3000,00 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 309,0 кв.м) х 261 днів порушення (з 01.01.2017 по 18.09.2017) : 365 днів (у році) = 662 868,49 грн.

Всього 1 167 315,21 грн.

Стосовно позивача-3 Фізичної особи ОСОБА_3 :

У 2016 році : (2500 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 51,0 кв.м) х 239 днів порушення (з 07.05.2016 по 31.12.2016) : 366 днів (у році) = 73 463,11 грн.

У 2017 році: (3000,00 грн. (стартова ціна за 1 кв.м.) х 51,0 кв.м) х 261 днів порушення (з 01.01.2017 по 18.09.2017) : 365 днів (у році) = 96 534,25 грн.

Всього 169 997,36 грн.

При цьому, судом також враховані наявні у матеріалах справи докази щодо отримання позивачами прибутку до моменту порушення їх прав відповідачем, зокрема, копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014 рік та 2015 рік (т. 4, а.с. 77-109), копію довідки податкового органу про суму доходів (т. 2 а.с. 111), якими позивачі також обґрунтовували розмір заподіяних ним збитків (упущену вигоду) та посилались на можливість отримання ними доходу, якби Бердянською міською радою не було порушено їхні права.

Так, згідно з відповідними податковими деклараціями дохід ФОП ОСОБА_1 у 2014 році 152950,00 грн, у 2015 176940,0 грн; дохід ФОП ОСОБА_2 у 2014 році 196805,00 грн, у 2015 році 189170 грн; дохід ФОП ОСОБА_3 у 2014 році 161830,00 грн, у 2015 році 135400 грн.

Також у матеріали справи позивачами надано копії відповідних декларацій за 2016 та 2017 роки (т. 4 а.с. 83-87, 94-99, 106-109) згідно з якими дохід ФОП ОСОБА_1 у 2016 році склав 5725,0 грн, у 2017 0,0 грн; дохід ФОП ОСОБА_3 за півріччя 2016 6264 грн, за 2107 рік 0,0 грн, дохід ФОП ОСОБА_2 у 2016 році 41283,0 грн, у 2017 році 50596,05 грн.

З наведеного вбачається, що доходи від здійснення підприємницької діяльності у 2014 та 2015 роках були вищими у порівнянні із 2016 та 2017 роками, що свідчить про безумовну наявність завданої позивачам шкоди у вигляді упущеної вигоди в період протягом якого існувало порушення, внаслідок якого позивачі були позбавлені можливості отримання доходу від підприємницької діяльності з використанням тимчасових споруд на всій території м. Бердянськ.

Стосовно посилання позивачів на те, що при обчисленні розміру завданої позивачам шкоди повинно бути прийнято до уваги надану інформацію щодо отриманих відповідачем доходів та необхідність врахування імперативної норми абз. 2 ч. 3 ст. 22 ЦК України, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Суд вважає безпідставними твердження позивачів про те, що вказана норма в даному випадку гарантує мінімальний розмір відшкодування шкоди - в розмірі не менше отриманого відповідачем загального доходу.

Так, рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 № 34, яким визначено, що паспорти прив`язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності втрачають чинність, стосувалось не тільки виключно паспортів прив`язки, виданих позивачам, а значно ширшого кола суб`єктів господарської діяльності, то в даному випадку, враховуючи обставини даної конкретної справи, застосування положень абз. 2 ч.3 ст. 22 ЦК України при визначенні розміру належної до відшкодування позивачам шкоди з огляду на наявну інформацію про загальний розмір отриманих відповідачем доходів, не є безумовним.

За змістом вказаної вище норми (абз. 2 ч. 3 ст. 22 ЦК України), розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою внаслідок порушення нею прав конкретної особи, а не отриманих доходів загалом.

Таким чином посилання позивача на отримання КП БМР «Бердянський центральний ринок» загального доходу за результатами проведення аукціонів на право на розміщення ярмаркових об`єктів на ярмарках «Курортний сезон 2016» та «Курортний сезон 2017» є безпідставним, оскільки стосується отриманого загального доходу по всім об`єктам на ярмарках 2016-2017 років, а не по конкретним об`єктам, що мають безпосереднє відношення до позивачів.

Щодо доводів відповідача про те, що адреси паспортів прив`язки тимчасових споруд позивачів та їх площа не співпадають з площею та адресами проведення ярмаркових заходів, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5 рішення Бердянської міської ради від 28.04.2016 №34 були визнані нечинними усі раніше видані паспорти прив`язки, в тому числі всі паспорти прив`язки ТС позивачів для здійснення підприємницької діяльності на всій території міста Бердянська, а не лише на території, яка відображена у комплексній схемі ярмаркових заходів, отже позивачі були позбавлені можливості здійснювати підприємницьку діяльність на усій площі тимчасових споруд та отримувати від цього дохід.

Щодо строків позовної давності, суд зазначає про наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Представник позивача надав пояснення щодо строку позовної давності, в якому зазначив, що відповідно до правової позиції суду касаційної інстанції у спорах про відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень, викладеної у постановах Вищий господарський суд України від 21.05.2008 у справі №37/435, від 29.01.2009 у справі №18/496, від 25.11.2013 у справі №923/333/13-г, від 18.05.2017 у справі №910/2005/16, неправомірність дій/ бездіяльності державного органу, як один з елементів складу цивільного правопорушення, має підтверджуватися виключно відповідним рішенням суду, яке матиме преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. У разі відсутності (ненадання позивачем) такого рішення відсутній елемент протиправності (незаконності) поведінки органу державної влади, а отже відсутні підстави для притягнення державного органу до цивільно-правової відповідальності та стягнення з державного органу (державного бюджету) завданої шкоди. Такої позиції дотримувався Верховний Суд (постанови від 03.05.2018 у справі №916/1601/17, від 19.06.2018 у справі №910/9916/17). Тобто на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття регуляторного акту Бердянською міською радою існувала однозначна усталена практика: немає рішення адмінсуду немає стягнення шкоди. Шкода заподіяна протиправним рішенням, що було нормативним регуляторним актом, а отже для подання позову про відшкодування шкоди спочатку треба було довести протиправність рішення Бердянської міської ради № 34 від 28 квітня 2016 року. Оскільки оскаржуване рішення було нормативним, регуляторним актом, то даний спір мав публічно-правових характер й відносився до юрисдикції адміністративного судочинства. Таким чином не існувало інших способів ефективного захисту порушеного права ніж спочатку визнання нормативного (регуляторного) акту, яким було рішення Бердянської міської ради № 34 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська» від 28 квітня 2016 року, протиправним в порядку адміністративного судочинства та подальшого пред`явлення позову про відшкодування шкоди в період з моменту порушення права позивачів (з 28 квітня 2016) й до відновлення їх прав шляхом визнання оскаржуваного акту протиправним (18 вересня 2017) в порядку господарського судочинства.

Господарський суд погоджується з вищенаведеними доводами стосовно того, що виникнення права на пред`явлення вимог про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, безпосередньо пов`язується з обов`язковим встановленням факту протиправності цього рішення в судовому порядку, що безпосередньо випливає зі змісту ст. 1173 ЦК України, відповідно до якої відшкодовується шкода, завдана незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Тому в даному випадку початок перебігу строку позовної давності починається з моменту визнання рішення Бердянської міської ради № 34 від 28.04.2016 протиправним та нечинним Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №310/6300/16-а від 18.09.2017.

Позовна заява у даній справі № 908/2445/20 надійшла до Господарського суду Запорізької області 22.09.2020 (направлена засобами поштового зв`язку 18.09.2020), тобто в межах строку позовної давності.

Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті, суд зазначає, що вони не спростовують висновків суду покладених в основу судового рішення та не впливають на результат вирішення даної справи з підстав, наведених судом вище.

Крім того, суд враховує висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі "РуїзТорія проти Іспанії"). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

На підставі всього вищевикладеного, позов задовольняються судом частково, шляхом стягнення з Бердянської міської ради на користь позивача-1 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суми 696 989,18 грн понесених збитків, на користь позивача-2 ОСОБА_2 суми 1 167 315,21 грн понесених збитків, на користь позивача-3 ОСОБА_3 суми 169 997,36 грн понесених збитків.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється.

На підставі вказаної норми позивачами судовий збір не сплачувався.

Враховуючи, що судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, не справляється в силу вимог зазначеного Закону, відповідно підстав для його стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету немає.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Бердянської міської ради, (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, л. Єдності, буд. 2) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради у сумі 696 989,18 грн понесених збитків.

Стягнути з Бердянської міської ради, (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, л. Єдності, буд. 2) на користь Фізичної особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради у сумі 1 167 315, 21 грн понесених збитків.

Стягнути з Бердянської міської ради, (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, л. Єдності, буд. 2) на користь Фізичної особи ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Бердянської міської ради у сумі 169 997,36 грн понесених збитків.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 05.05.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва