УХВАЛА

09 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 927/561/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - Таболін О.С., Мостепанюк В.І.,

відповідача-1 - не з`явився,

відповідача-2 - Єлманова В.А., Жабський В.І.,

відповідача-3 - не з`явився,

відповідача-4 - не з`явився,

відповідача-5 - не з`явився,

відповідача-6 - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про відвід судді Вронської Г.О.

від розгляду справи № 927/561/21

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6

про стягнення шкоди в сумі 434 526 950,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 927/561/21.

Ухвалою Верховного Суду від 27.03.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 927/561/21 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022. Призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.04.2023 об 11:50 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

Ухвалою Верховного Суду від 25.04.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 927/561/21 з розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 до 09.05.2023 о 12:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, у залі судових засідань № 209.

09 травня 2023 року, до початку судового засідання, до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Вронської Г.О. від розгляду справи № 927/561/21.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 було виявлено в мережі "Інтернет" статтю під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 : стабільність через спільну відповідальність", що розміщена за публічною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаній статті описується хід подій заходу під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1. На думку заявника, публічна позиція судді Вронської Г.О., висвітлена нею під час відповідного заходу і зазначену в відповідній статті, свідчить про сформованість у неї сталої позиції щодо безумовно обґрунтованої позиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у спорах під час розгляду справ про стягнення шкоди (збитків) з пов`язаних з банками осіб та, навпаки, негативне й упереджене ставлення до відповідачів у даній категорії справ. Така позиція судді Вронської Г.О. порушує принципи рівності учасників господарського процесу, змагальності, та свідчить про упередженість, необ`єктивність та небезсторонність судді Вронської Г.О. під час розгляду справи № 927/561/21.

Відповідно до частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді Вронської Г.О. у цій справі надійшла до суду 09.05.2023 - у день судового засідання, то така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши вказану заяву колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статті 6 Конвенції суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" наголосив на тому, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 9901/22/17.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, в тому рахунку надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Однак, при цьому згідно з імперативним приписом частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких його не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

При цьому Суд звертає увагу, що згідно із частинами 1 та 3 статті 34 Господарського процесуального кодексу України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Доводи заявника фактично зводяться до його незгоди з висловлюваннями судді Вронської Г.О. щодо певних питань під час проведення публічного заходу "ІНФОРМАЦІЯ_1: стабільність через спільну відповідальність", короткий і стислий зміст якого (заходу) наведено у відповідній публікації (статті) у виданні "ІНФОРМАЦІЯ_3", доданій скаржником до заяви та наявної за публічним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини в силу приписів частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу судді Вронської Г.О.

Крім того у тексті зазначеної публікації (статті) у виданні "ІНФОРМАЦІЯ_3" відсутні відомості про те, що суддя Вронська Г.О. висловлювала думку щодо безумовно обґрунтованої позиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб саме у спорах під час розгляду справ про стягнення шкоди (збитків) з пов`язаних з банками осіб. Тому твердження заявника про те, що у судді Вронської Г.О. сформоване негативне й упереджене ставлення до відповідачів саме у даній категорії справ, є помилковими.

Таким чином наведені у відповідній заяві обставини для відводу судді Вронської Г.О. від розгляду справи № 927/561/21 не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді при розгляді даної справи.

Отже, оцінивши доводи, які викладені в заяві про відвід, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні відповідної заяви.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вронської Г.О. від розгляду справи № 927/561/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.М. Баранець

Г.О. Вронська