ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 Справа № 914/207/23

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

до відповідача: Гриник Івана-Артура Артемовича

про: стягнення 80 117,17 грн.,

представники

позивача: Шкромида Ю.В.,

відповідача: Качмар І.О.,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2023р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до відповідача: Гриник Івана-Артура Артемовича про стягнення 80 117,17 грн.

13.01.2023р. Господарським судом Львівської області, в порядку ст.176 ГПК України, було сформовано запит та надіслано 13.01.2023р. до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області та органу місцевого самоврядування стосовно надання відомостей щодо реєстрації місця проживання Гриник Івана-Артура Артемовича . Станом на 09.02.2023 р. надійшла відповідь на вказаний запит.

При відкритті провадження у справі господарським судом враховано, що відповідач 27.05.2021 року припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням, на дату подання позову, відповідач не є суб`єктом підприємницької діяльності.

За ч. 1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Тобто, одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Щодо цього питання, Верховний Суд в постанові у справі № 910/8729/18 від 13.02.2019 року роз`яснив, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Отже, господарські суди наділені законом повноваженнями щодо розгляду спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019р. у справі № 127/23144/18.

Враховуючи викладене, даний спір підсудний Господарському суду Львівської області, розглядається за правилами господарського судочинства.

13.02.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначити на 01.03.2023р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

При цьому, разом із позовною заявою позивачем подано клопотання (вх.№613/23 від 11.01.2023р.) про витребування доказів.

Рух справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

01.03.2023р. на адресу суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№5257/23.

У судове засідання 01.03.2023р. з`явився представник позивача, підтримав клопотання щодо витребування доказів.

01.03.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (вх.№613/23 від 11.01.2023р.) про витребування доказів задовольнити.

12.04.2023р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, котрий зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9124/23.

При цьому, разом із відзивом на позовну заяву, відповідачем подано клопотання про витребування доказів у позивача, а саме:

-належним чином завірені копії банківських виписок про рух коштів по банківських рахунках позивача за період з 09 січня 2020 року по 14 січня 2020 рік.

Протокольною ухвалою від 12.04.2023р. суд постановив, зокрема, визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними, поновити строк на подання відзиву та долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Станом на 12.04.2023 року, витребовувані докази на адресу суду не надходили, інформацію про неможливість виконання ухвали суду у встановлені строки також суду не представлено.

У зв`язку з вищевикладеним, судом повторно надіслано Акціонерному товариству «Універсал Банк» ухвалу Господарського суду від 01.03.2023 року у справі №914/207/23 для належного та невідкладного виконання.

24.04.2023р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, котру зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9935/23.

26.04.2023р. на адресу суду від відповідача надійшло заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву, котре зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10280/23.

Станом на 26.04.2023 року надійшла відповідь від Акціонерного товариства «Універсал Банк» щодо виконання ухвали Господарського суду від 01.03.2023 року у даній справі.

Протокольною ухвалою від 26.04.2023р. суд постановив, зокрема, відмовити в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, з огляду на те, що позивач видав кредит відповідачу через партнера ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY), з яким укладено договір №41084239_14/12/17 від 14.12.2017р. про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014р.

27.04.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 3 дні з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

27.04.2023р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10469/23.

28.04.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив розгляд справи продовжити.

02.05.2023р. відповідачем подано клопотання про витребування доказів, котре зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10876/23.

02.05.2023р. відповідачем подано клопотання про витребування оригіналу документу, котре зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10884/23.

Протокольною ухвалою від 02.05.2023р. суд постановив, зокрема, відмовити в задоволенні повторного клопотання відповідача про витребування доказів з тих підстав, що позивач видав кредит відповідачу через партнера ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY), а тому жодного доказового значення у даній справі не будуть мати виписки про рух коштів на банківських рахунках позивача.

Протокольною ухвалою від 02.05.2023р. суд постановив, зокрема, відмовити в задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналу документу, оскільки надані позивачем документи засвідчені належним чином, подані через систему «Електронний суд» та у суду відсутні сумніви щодо їх відповідності оригіналам, а відповідачем не доведено у встановленому порядку необхідність витребування оригіналу договору №41084239_14/12/17 від 14.12.2018 року про надання послуг з переказу грошових коштів.

Суть спору та правові позиції учасників справи:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором №067589-ЛВ1-002 про надання кредиту від 09.01.2020 року.

Позивач стверджує, що станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання кредиту №067589-ЛВ1-002 складає - 80 117,17 грн., а саме:

-заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 43 122,29 грн;

-заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 36 994,88 грн.

Відповідач позовні вимоги заперечує, вважає, що з наданих позивачем доказів не вбачається, що позивач виконав умови договору та перерахував на рахунок ФОП Гриник І-А.А. кредитні кошти, оскільки банківська виписка чи інший платіжний документ до матеріалів позову не долучено.

Відповідач зазначив, що на його рахунки, відкриті у період з 01.01.2020р. по 01.03.2021р. згідно переліку рахунків, який надано на адвокатський запит у відповіді ГУ ДПС України у Львівській області, кошти від позивача у сумі 50 000,00 грн. з цільовим призначенням «кредит/позика» не поступали.

Відтак, відповідач повністю заперечує позовні вимоги.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

09.01.2020 року Фізична особа-підприємець Гриник Іван-Артур Артемович уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту №067589-ЛВ1-002 (далі - договір).

27.05.2021 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиною державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відтак, станом на дату подання позову до суду ФОП Гриник Іван-Артур Артемович припинив свою підприємницьку діяльність, а саме 27.05.2021 року за власним рішенням.

Відповідно до умов укладеного договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50 000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 30.04.2020 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,16829100% в день (фіксована ставка). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

У пункті 3 договору сторони погодили, що строк дiї договору - з дати його підписання та до повного виконання сторонами cвoїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.4 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно графіка платежів, зазначеного в п.6 договору.

Пунктом 9 договору сторони погодили, що цей договiр про надання кредиту та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний документ (надалi - договір) та визначають yci icтoтнi умови надання кредиту. Укладаючи цей договiр позичальник підтверджує, що вiн ознайомлений, повністю розуміє вcі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього договору (з урахуванням Правил надання грошових коштів у кредит, текст яких розміщено на сайтi кредитодавця у розділі Публiчна iнформацiя: https://bizpozyka.com).

Позивачем долучено до відповіді на відзив копію договору №41084239_14/12/17 від 14.12.2017 року про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного між ним та ТзОВ «ФК «Елаєнс».

Так, на підставі кредитного договору №067589-ЛВ1-002 позивач видав кредит відповідачу через партнера ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY), з яким укладено договір №41084239_14/12/17 від 14.12.2017р. про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014р.

09.01.2020р. позивач видав відповідачу кредит у розмірі 50 000,00 грн., на картковий рахунок, вказаний відповідачем в кредитному договорі, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується:

- двома квитанціями платіжної системи ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) №188802880

від 09.01.2020р. та №188802733 від 09.01.2020р.;

- двома довідками ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) від 14.12.2022р. про успішне перерахування двох платежів по 25 000,00 грн. на карту отримувача.

- листами АТ «Альфа-банк» (SENSE BANK) №55192-43.2-б/б від 12.12.2022р. про успішне перерахування двох платежів по 25 000,00 грн. на карту отримувача.

Позивачем та відповідачем строки виконання зобов`язань за договором не змінювались.

Письмова відповідь від Акціонерного товариства «Універсал Банк» щодо виконання ухвали Господарського суду від 01.03.2023 року у даній справі підтверджує ту обставину, що Гриник Іван-Артур Артемович отримав на банківську карту грошову суму кредиту у розмірі 50 000,00 грн. (два платежі по 25 000,00 грн.), перераховану Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором про надання кредиту №067589-ЛВ1-002.

Позивач підтвердив, що відповідач лише частково сплатив позивачу заборгованість за договором, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості по договору №067589-ЛВ1-002 клієнта Гриника Івана-Артуру Артемовича , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відтак, відповідач в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснив 20 (двадцять) платежів на загальну суму 60 651,19 грн.

Згідно довідок ТзОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon №143/07-161/07 від 15.07.2022р. (графа«Опис») та квитанції платіжної системи ТзОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) №210267180 від 03.04.2020р. (графа «Призначення») була проведена оплата кредиту згідно договору НОМЕР_1 (НОМЕР_1 - це РНОКПП відповідача).

Як зазначив позивач, при погашенні кредиту через Особистий кабінет позичальника на сайті Кредитодавця https://bizpozyka.com/, позичальнику необхідно ввести свій РНОКПП і програма приймання платежів в Особистому кабінеті автоматично зараховує платіж в рахунок погашення боргу за існуючим договором.

Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що відповідно до договору, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 гривень, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 50 000,00 гривень.

Факт переказу кредитних коштів на картку фізичної особи не спростовує факту виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договором, укладеним з фізичною особою - підприємцем, оскільки номер картки було вказано самим позичальником. Крім того, частковими оплатами згідно договору, відповідач визнав наявність у нього зобов`язання з повернення наданого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як підтверджено матеріалами справи, позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за кредитним договором в частині своєчасної сплати заборгованості та процентів за користування кредитом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6 кредитного договору сторони визначили Графік обов`язкових платежів, у якому міститься інформація щодо періоду користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми та загальний платіж.

Зі змісту вказаного Графіка вбачається, що сторони узгодили повернення кредиту шляхом сплати позичальником фіксованої суми щомісячно з кінцевою датою повернення - 30.04.2020р.

Таким чином, приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.4 кредитного договору, плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,16829100 (Одна ціла сто шістдесят вісім тисяч двісті дев`яносто одна мільйонна) процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд не виявив у ньому помилок.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за кредитним договором №067589-ЛВ1-002 складає - 80 117,17 грн., а саме: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 43 122,29 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 36 994,88 грн.

Вказаний кредитний договір відповідач у судовому порядку не оспорив, натомість отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість за кредитним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами заборгованість по кредитному договору не спростована.

Враховуючи вищезазначене, станом на дату прийняття рішення, обов`язок по поверненню кредитних коштів та процентів у повному обсязі настав, заборгованість по поверненню кредиту та процентів відповідача перед позивачем належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 43 122,29 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 36 994,88 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №6383 від 11.11.2022р. на суму 2 481,00 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись 13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Гриник Івана-Артура Артемовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, Будинок 26, офіс 411; ідентифікаційний код - 41084239) 43 122,29 грн. заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом, 36 994,88 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, 2 481,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 08.05.2023 р.

Суддя Король М.Р.