ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" травня 2023 р. Справа №924/988/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Хмельницького національного університету

до Приватного підприємства "ОККО КОНТРАКТ"

про зобов`язання провести заміну талонів на газ

Представники сторін:

від позивача: Юрчак І.В. згідно довіреності

від відповідача: не з`явився

Рішення виноситься 02.05.2023р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: Хмельницький національний університет звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "ОККО КОНТРАКТ", у якому просить суд зобов`язати приватне підприємство "ОККО КОНТРАКТ" провести заміну талонів на газ скраплений номіналом по 10 літрів за №№: ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; , ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; (всього 149 талонів загальною кількістю 1490 літрів на суму 22797,00 грн.), строк дії яких закінчився 05 травня 2022 року з новим строком дії безоплатно.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору №27ПТ-4437/21 від 27.04.2021р. Зауважив, що станом на 12 травня 2022 року Університетом не використано талонів на газ скраплений автомобільний, номіналом по 10 літрів, всього 1490 літрів, термін дії яких закінчився 5 травня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ні в підготовче судове засідання, ні під час розгляду справи по суті, свого представника не направляв.

Копії ухвал суду направлялись на адресу відповідача (29015, м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, 20; 79024, м. Львів, вул. Пластова, буд. 1), вручались 04.01.2023р., 01.02.2023р., 20.02.2023р., 15.03.2023р., 11.04.2023р. Від отримання направленої 14.04.2023р. ухвали адресат відмовився (21.04.2023р.).

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

27.04.2021 між Приватним підприємством "ОККО Контракт" (Постачальник) та Хмельницьким національним університетом (Покупець) було укладено Договір про закупівлю товару (далі - Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Продавець зобов`язується поставити Покупцю талони пального: газ (нафтовий скраплений, пропан), бензин А-92, бензин А-95, дизпаливо в подальшому іменовані Товар, а покупець - прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору. Код ДК021-2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець повинен передати (поставити) покупцеві товар (товари), якість яких відповідає вимогам діючих стандартів, встановлених для такого виду товару у супроводі належних товаросупровідних документів. Товар має бути придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

У відповідності до п.3.1. Договору моментом поставки товару вважається відмітка на відповідних товарних документах про прийомку товару.

Ціна Договору становить 184086,00 грн. з ПДВ. (п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 4.3. Договору покупець не може бути притягнений до будь - якої відповідальності (у тому числі сплати штрафних санкцій) за не проведення закупок товарів на вказану в Договорі суму.

Відповідно до п. 5.3 договору поставка на підставі даного Договору здійснюється на умовах DDP (м. Хмельницький, вул. Інститутська, 7) відповідно до Офіційних правил тлумачення, торгівельних термінів Міжнародної торгової палати "ІНКОТЕРМС" у редакції від 2010 року.

У відповідності до п. 8.1 Договору за невиконання Договору щодо строків поставки, продавець зобов`язаний повернути кошти на розрахунковий рахунок Покупця в строк не більше одного місяця та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, встановленої на цей період, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 8.5 Договору товар (талони) повинні бути безстроковими або з терміном дії не менше 12 місяців від дати придбання з можливістю обміняти їх На нові талони за аналогічним номіналом з новим строком при закінченні дії останнього безоплатно. На Товар (його комплектуючі та складові), що переданий Постачальником взамін Товару (його комплектуючих та складових), в якому впродовж Гарантійного строку було виявлено недоліки та дефект, встановлюється Гарантійний строк тієї тривалості, що і на замінений Товар (його комплектуючі та складові).

Відповідно до п. 9.1 договору усі спори між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, розв`язуються у відповідності до законодавства України в Господарському суді, за місцезнаходженням відповідача.

У матеріалах справи наявна специфікація до договору, підписана сторонами, на суму 184086,00 грн., в якій вказано, в тому числі, газ (нафтовий скраплений, пропан) в кількості 6150 з номіналом 10л кількістю 615 шт. з ціною 94095,00 грн. з ПДВ.

У матеріалах справи наявні звіт про результати проведення процедури закупівлі, а також технічні та якісні вимоги до предмета закупівлі, видані ПП "ОККО Контракт", в яких вказано, що талони на паливо мають діяти по всій території України та повинні бути безстроковими або з терміном дії не менше 12 місяців від дати придбання з можливістю обміняти їх на нові талони за аналогічним номіналом з новим строком при закінченні дії останнього безоплатно.

Відповідно до платіжного доручення №1265 від 13 травня 2021 року Хмельницьким національним університетом на рахунок ПП "ОККО Контракт" перераховані кошти в сумі 184086,00 грн.

Також в матеріалах справи наявна накладна на відпуск товарів № 27ПТ-4437/21- та рахунок № від 12.05.2021р., лист погодження.

12.05.2022р. позивач звернувся до відповідача з листом щодо обміну невикористаних талонів на нові за аналогічним номіналом з терміном дії не менше 12 місяців.

У листі-відповіді № 0706-001 від 07.06.2022р. відповідач, посилаючись на форс-мажорні обставини та п.6.16 Договору відмовився провести обмін талонів, запропонував повернути кошти за протерміновані паливні талони оплачені позивачем як за невикористаний товар.

Також позивач звертався до відповідача з листами від 16.06.2022р., від 16.08.2022р., від 27.09.2022р.

07.11.2022р. позивач направив відповідачу претензію щодо невиконання ним договірних зобов`язань, передбачених п.8.5 договору.

Також в матеріалах справи наявні талони (паливні картки) на газ по 10 літрів за №№: ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; , ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; .

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Аналогічна правова позиція наведена в пункті 5.6. постанови Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 910/18962/20.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та / або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Крім того, звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити, а також зазначити у позовній заяві, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права / інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, а також міститься у статті 20 Господарського кодексу України, і цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено у вказаних статтях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Предметом спору у цій справі є позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати умови договору №27ПТ-4437/21 від 27.04.2021р., а саме: обміняти талони на пальне, видані позивачу, строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне (газ) з новим строком дії безоплатно.

Як на підстави позову позивач посилається на те, що відповідач не виконав передбачені договором зобов`язання та не здійснив обмін невикористаних позивачем талонів на пальне на нові з новим строком дії, відмовив позивачу у їх обміні.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у цій справі спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки щодо певного предмету закупівлі.

Згідно з частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У статті 664 Цивільного кодексу України закріплені норми, що визначають момент виконання обов`язку продавця передати товар, за змістом яких обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець повинен передати (поставити) покупцеві товар (товари), якість яких відповідає вимогам діючих стандартів, встановлених для такого виду товару у супроводі належних товаросупровідних документів. Товар має бути придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно з п. 8.5 договору товар (талони) повинні бути безстроковими або з терміном дії не менше 12 місяців від дати придбання з можливістю обміняти їх на нові талони за аналогічним номіналом з новим строком при закінченні дії останнього безоплатно. На Товар (його комплектуючі та складові), що переданий Постачальником взамін Товару (його комплектуючих та складових), в якому впродовж Гарантійного строку було виявлено недоліки та дефект, встановлюється Гарантійний строк тієї тривалості, що і на замінений Товар (його комплектуючі та складові).

Судом враховується, що сторони у договорі визначили місце виконання договору: відповідно до п. 5.3 договору поставка на підставі даного договору здійснюється на умовах DDP (м. Хмельницький, вул. Інститутська, 7).

Отже, умови договору передбачають як обов`язок продавця видати покупцю талони на пальне (п. 2.1 договору) з конкретним місцем виконання (п. 5.3 договору), так і обов`язок обміняти ці талони у разі закінчення строку їх дії на нові з новим строком дії (п. 8.5 договору).

Аналіз наведених умов договору свідчить про те, що обов`язок продавця передати товар покупцю залежить від іншого обов`язку продавця: надати покупцю талони на пальне або обміняти уже видані талони за аналогічним номіналом з новим строком при закінченні дії останнього безоплатно.

З огляду на викладене, спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з підстав невиконання відповідачем як постачальником своїх договірних зобов`язань щодо обміну талонів на пальне на нові з новим строком дії безоплатно.

Таким чином, метою заявленого позову є спонукання відповідача до виконання цього передбаченого договором обов`язку, від якого залежить і виконання постачальником свого основного зобов`язання - передати покупцю товар в повному обсязі, передбаченому договором, який є оплаченим та належить на праві власності позивачу, однак, зберігається у відповідача.

При цьому, слід зазначити, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань однією із сторін договору закономірно має своїм наслідком порушення як майнових, так і немайнових інтересів іншої сторони за договором.

У спірних правовідносинах невиконання відповідачем як постачальником умов договору щодо видачі позивачу (покупцю) товаро-розпорядчих документів на товар або обміну цих документів унеможливлює для позивача фактичне отримання такого товару у повному обсязі та, як наслідок, порушує майнові права та інтереси позивача. Тобто порушене право позивача полягає у позбавленні позивача можливості реалізувати право на отримання свого уже оплаченого товару за договором у повному обсязі та у порушенні права власності на майно (товар).

Отже, заявлені позовні вимоги направлені саме на захист порушених майнових прав та інтересів позивача на товар, право власності на який належить позивачу.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.04.2023р. по справі №908/507/22.

Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як примусове виконання обов`язку в натурі.

Цей спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Зокрема, цей спосіб захисту може мати місце при невиконанні обов`язку сплатити кошти, передати річ кредитору, виконати роботи чи надати послуги за відповідним договором. Обов`язок боржника виконати певні дії повинен бути встановлений договором або актом цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України стосовно такого способу захисту як примусове виконання обов`язку в натурі викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/9167/19 та від 10 лютого 2021 року у справі № 910/18950/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Судом враховується, що фактично укладений між сторонами у справі договір поставки передбачає обов`язок продавця передати покупцю товар лише на підставі товарно-розпорядчого документу - картки (талону) на пальне, а також обов`язки постачальника надати покупцю ці товарно-розпорядчі документи, які є дозволом на видачу товару, та обміняти ці документи (талони) на нові у разі закінчення строку їх дії.

Таким чином, здійснення обміну карток (талонів) на пальне на нові у разі закінчення строку їх дії за умовами договору поставки є обов`язковим для відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача виконати умови договору №27ПТ-4437/21 від 27.04.2021р., а саме: провести заміну талонів на газ скраплений номіналом по 10 літрів за вказаними позивачем номерами, у даному випадку є належним способом захисту порушеного права, що узгоджується з таким способом захисту, як примусове виконання зобов`язання в натурі, оскільки така позовна вимога безпосередньо стосується договірного зобов`язання, застосована позивачем саме у зобов`язальних правовідносинах, в яких відповідач відмовляється від виконання свого договірного обов`язку.

Відмова відповідача від виконання зобов`язань за договором вбачається з листа-відповіді № 0706-001 від 07.06.2022р., де відповідач відмовився провести обмін талонів, посилаючись на неіснуючий п.6.16 договору та на форс-мажорні обставини (введення в Україні воєнного стану).

Визначений позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права позивача та забезпечить поновлення порушеного права позивача, оскільки заявлена позивачем вимога направлена на спонукання відповідача виконати умови договору, виконання яких надасть позивачу можливість реалізувати право на отримання свого уже оплаченого товару за договором у повному обсязі та у порядку, встановленому у договорі.

Крім того, норми чинного законодавства, зокрема положення, закріплені у статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", передбачають можливість виконання судового рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії у примусовому порядку.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (стаття 44 Господарського кодексу України).

З огляду на викладене, суд, враховуючи суть підприємництва та принципи підприємницької діяльності, що будується, зокрема на засадах власного комерційного ризику, вважає, що зазначені у листі-відповіді відповідача № 0706-001 від 07.06.2022р. посилання на форс-мажорні обставини (введення в Україні воєнного стану) судом також до уваги не можуть прийматись, оскільки не свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконати свої договірні зобов`язання перед позивачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем у спірних зобов`язально-правових відносинах, що склалися у цій справі, спосіб захисту (примусове виконання обов`язку в натурі) відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, є тим належним та ефективним (у розумінні положень статті 13 Конвенції) способом захисту порушеного права позивача, який забезпечує реальне поновлення його порушених прав, оскільки обов`язок відповідача здійснити обмін талонів на пальне, які були видані на підставі договору поставки та строк дії яких закінчився, на нові талони з новим строк дії, був передбачений договором поставки і відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання цього обов`язку, а спонукання відповідача до виконання цього передбаченого договором обов`язку, на що направлені позовні вимоги у цій справі, є належним способом захисту у разі порушення відповідачем цього зобов`язання.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Встановивши те, що матеріали справи не містять та відповідач не надав доказів передання відповідачем позивачу пального в обсязі, який був оплачений, а також докази здійснення відповідачем обміну та передачі позивачу талонів (з новим строком дії безоплатно) на пальне, яке вказане у прохальній частині позову, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати приватне підприємство "ОККО КОНТРАКТ" () провести заміну талонів Хмельницькому національному університету () на газ скраплений номіналом по 10 літрів за №№: ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; , ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; (всього 149 талонів загальною кількістю 1490 літрів на суму 22797,00 грн.), строк дії яких закінчився 05 травня 2022 року з новим строком дії безоплатно.

Стягнути з Приватного підприємства "ОККО КОНТРАКТ" (79024, м. Львів, вул. Пластова, буд. 1, ) на користь Хмельницького національного університету (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 11, ) 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 12.05.2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук.3 прим.:

1- в справу,

2,3 - відповідачу (ІНФОРМАЦІЯ_1; 29015, м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, 20; 79024, м. Львів, вул. Пластова, буд. 1) - рек.

4 - позивачу (; 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 11) простим.