cправа № 910/7388/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,
представників учасників справи:
позивача - громадської спілки «Український музичний альянс» - Лавриненко К.Л., адвокат (дов. від 03.01.2022),
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні
клопотання/заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Елко Україна»
про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат
та заяву громадської спілки «Український музичний альянс»
про повернення судового збору
у справі № 910/7388/21
за позовом громадської спілки «Український музичний альянс» (далі - Спілка)
до товариства з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» (далі - ТОВ «Елко Україна»)
про виплату відрахувань.
Спілка звернулася до суду з позовом до ТОВ «Елко Україна» про стягнення (з урахуванням заяв про збільшення та у подальшому про зменшення розміру позовних вимог) 1 319 175,12 грн. відрахувань (відсотків) за імпорт товарів (обладнання і матеріальних носіїв) із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах.
Рішенням господарського суду міста Києва від 20.09.2022 зі справи № 910/7388/21 (суддя Мандриченко О.В.) позов задоволено повністю, з посиланням на його обґрунтованість.

Згідно з додатковим рішенням від 11.10.2022 зі справи (суддя Мандриченко О.В.) задоволено частково заяву Спілки та стягнуто з ТОВ «Елко Україна» на користь Спілки 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 21 000,00 грн. витрат на проведення експертизи. В іншій частині у задоволенні заяви Спілки відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 (головуючий суддя: Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Отрюх Б.В.) рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду зі справи скасовані, ухвалено нове рішення про відмову в позові та у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Стягнуто зі Спілки на користь ТОВ «Елко Україна» 26 807,01 грн. судового збору з апеляційної скарги.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 (додаткова постанова) зі справи (головуючий суддя: Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Отрюх Б.В.) задоволено частково заяву ТОВ «Елко Україна» та стягнуто зі Спілки на користь ТОВ «Елко Україна» 90 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині в задоволенні заяви ТОВ «Елко Україна» відмовлено.

У касаційній скарзі Спілка просила суд касаційної інстанції скасувати постанову та додаткову постанову суду апеляційної інстанції, а рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Постановою Верховного Суду від 13.04.2023, зокрема, касаційну скаргу Спілки на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 зі справи № 910/7388/21 скасовано в частині задоволення апеляційної скарги, відмови в задоволенні позову та стягнення суми судового збору; позов залишено без розгляду; в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 зі справи № 910/7388/21 залишено без змін. Касаційну скаргу Спілки на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 задоволено: додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду зі справи № 910/7388/21 скасовано.

До прийняття згаданої постанови ТОВ «Елко Україна» у відзиві на касаційну скаргу просило Суд стягнути зі Спілки понесені Товариством витрати на правову допомогу, у тому числі, зокрема, зазначало про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 50 000,00 грн., які Товариство очікує понести в результаті касаційного розгляду справи.

18.04.2023 через систему «Електронний Суд» від ТОВ «Елко Україна» надійшло клопотання/заява про ухвалення додаткового рішення по справі про розподіл судових витрат з доказами понесених судових витрат.

Згідно із клопотанням/заявою ТОВ «Елко Україна» просить Суд стягнути зі Спілки на користь Товариства 458 934,56 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які понесені Товариством у трьох інстанціях при розгляді справи № 910/7388/21 (395 883,42 грн. - в судах першої та апеляційної інстанцій, 63 051,14 грн. - в суді касаційної інстанції). Також заявник просить Суд повернути на користь Товариства 26 807,01 грн. судового збору, сплаченого в суді апеляційної інстанції згідно з платіжним дорученням від 31.10.2022 № 18689. Окремо до клопотання/заяви додано клопотання про повернення судового збору у розмірі 26 807,01 грн.

Також до клопотання/заяви ТОВ «Елко Україна» додані: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 28.03.2023, виданий адвокатським об`єднанням «ЮСКУТУМ» адвокату Косенко О.А., договір про надання правової (правничої) допомоги від 29.06.2021 з додатком № 1 до нього від 29.06.2021, укладений ТОВ «Елко Україна» (клієнт) з адвокатським об`єднанням «ЮСКУТУМ» (виконавець), акт приймання-передачі наданих послуг від 21.12.2022 на загальну суму 395 883,42 грн. з ПДВ, акт приймання-передачі наданих послуг від 17.04.2023 на загальну суму 63 051,14 грн. з ПДВ, рахунок на оплату від 17.04.2023 № 35 на суму 63 051,14 грн. з ПДВ за юридичні послуги, рахунок на оплату від 23.12.2022 № 92 на суму 395 883,42 грн. з ПДВ за юридичні послуги.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

18.04.2023 через систему «Електронний Суд» Спілка подала до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про повернення судового збору, в якій просить Суд повернути Спілці з державного бюджету України судовий збір у розмірі 51 447,83 грн., сплачений за платіжною інструкцією від 14.02.2023 № 2133, а також за платіжними дорученнями від 28.05.2021 № 1801 та від 25.08.2021 № 1783.

20.04.2023 від ТОВ «Елко Україна» надійшли додаткові письмові пояснення до клопотання/заяви.

Згідно з ухвалою Суду від 02.05.2023 задоволено заяву Спілки про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

03.05.2023 від Спілки надійшли письмові заперечення проти заяви ТОВ «Елко Україна» в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Спілка просить Суд у задоволенні заяви ТОВ «Елко Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

У судовому засіданні 04.05.2023 Судом протокольною ухвалою задоволено клопотання ТОВ «Елко Україна», яке міститься у клопотанні/заяві від 18.04.2023 про розгляд заяви за відсутності відповідача та його представника.

Щодо заяви/клопотання Спілки та ТОВ «Елко Україна» про повернення судового збору, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 7 названого Закону регламентовано порядок повернення судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Частиною другою даної статті встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду державного бюджету України.

Постановою Верховного Суду від 13.04.2023 позов Спілки залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України (позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності).

Як вбачається з матеріалів справи, Спілкою сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а також частково за заяву про збільшення позовних вимог у загальному розмірі 19 787,62 грн. згідно з платіжними дорученнями від 28.05.2021 № 1801 та від 25.08.2021 № 1783, та судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у сумі 31 660,21 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 14.02.2023 № 2133. Саме про повернення даних сум просить Спілка у своїй заяві.

ТОВ «Елко Україна» сплачений судовий збір з апеляційної скарги у справі у розмірі 26 807,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.10.2022 № 18689.

З огляду на наведені обставини та зазначені положення законодавства, відсутність передбачених пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» застережень щодо можливості повернення судового збору, Суд вважає за необхідне з урахуванням частини третьої статті 2 ГПК України, якою визначено основні засади господарського судочинства, а саме верховенство права, задовольнити заяву/клопотання Спілки та ТОВ «Елко Україна» шляхом ухвалення додаткової постанови, згідно з якою повернути Спілці з державного бюджету України судовий збір у загальній сумі 51 447,83 грн., сплачений за розгляд цієї справи судами першої та касаційної інстанцій, а ТОВ «Елко Україна» повернути з державного бюджету України 26 807,01 грн. судового збору, який сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Щодо розгляду клопотання/заяви ТОВ «Елко Україна» в частині ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, Суд зазначає таке.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою - п`ятою статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Частиною п`ятою статті 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Аналіз статей 129 (розподіл судових витрат) та 130 ГПК України (розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною стосовно загальних правил розподілу судових витрат.

Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, додатковій ухвалі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 910/14162/17, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 04.04.2013 у справі № 910/11156/21 (додаткова постанова).

Позов Спілки про стягнення відрахувань (відсотків) за імпорт товарів (обладнання і матеріальні носіїв) залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України, з огляду на те, що позовні вимоги у цій справі стосуються стягнення відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і матеріальних носіїв, імпортованих відповідачем, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, передбачених частино другою статті 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права», і які в силу положень частини п`ятої статті 42 названого Закону підлягали перерахуванню на користь уповноваженої організації колективного управління, однак позивач фактично не мав повноважень на звернення до суду за відповідними вимогами.

Водночас звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, що не враховує у своїх доводах ТОВ «Елко Україна».

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

ТОВ «Елко Україна» не надано доказів на підтвердження жодної з наведених обставин.

Так, ТОВ «Елко Україна» не доведено та Судом не встановлено, що спір виник внаслідок «штучно» неправильних дій позивача, а тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу. Сама по собі помилковість позиції позивача щодо наявності у нього прав на позов не може вважатися винною поведінкою учасника справи. У зазначеному аспекті знайшли своє підтвердження заперечення Спілки проти заяви ТОВ «Елко Україна».

При цьому Верховний Суд враховує те, що питання стосовно наявності/відсутності підстав для стягнення зі Спілки на користь Товариства 395 883,42 грн. витрат на правничу допомогу, які понесені названим Товариством у судах першої та апеляційної інстанцій вже було вирішено у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 з відмовою у покладенні на Спілку судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесені ТОВ «Елко Україна» у судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтями 123, 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву громадської спілки «Український музичний альянс» про повернення судового збору у справі № 910/7388/21 задовольнити.

2. Повернути громадській спілці «Український музичний альянс» з державного бюджету України 51 447 грн. (п`ятдесят одну тисячу чотириста сорок сім) грн. 83 коп. судового збору, сплаченого за розгляд цієї справи судами першої та касаційної інстанцій.

3. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» про повернення судового збору у справі № 910/7388/21 задовольнити.

4. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» з державного бюджету України 26 807 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сім) грн. 01 коп. судового збору, сплаченого за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції.

5. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» у задоволенні клопотання/заяви в частині ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 910/7388/21.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко