ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"04" травня 2023 р. Справа №921/750/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Гриців В.М.
при секретарі судового засідання Костерева О.А.
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «-Автотехсервіс-» про винесення додаткової постанови
за результатами розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» та ОСОБА_1
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року (повний текст рішення складено 21.10.2022, суддя Шумський І.П)
та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско»
на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 листопада 2022 року (повний текст додаткового рішення складено 14.11.2022)
у справі №921/750/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско», м. Тернопіль
до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехсервіс ", м. Тернопіль
відповідача - 2 Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, м. Тернопіль
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , м. Хмельницький
про визнання незаконними рішень та визнання права власності
за участю представників сторін:
віл позивача - Фольчик А.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)
від відповідача 1 - Авдєєнко В.В. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)
від відповідача 2 - не з`явились
від третьої особи - не з`явились
В судовому засіданні 27 квітня 2023 року Західним апеляційним господарським судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» та ОСОБА_1 у справі №921/750/21.
В ході судових дебатів в судовому засіданні 27.04.2023, в порядку ст. 129 та ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, представником ТОВ «-Автотехсервіс-» було оголошено заяву про розподіл судових витрат.
Того ж дня, в системі «Електронний суд» представником відповідача-1 було сформовано заяву про винесення додаткової постанови у справі № 921/750/21 в частині розподілу судових витрат за результатами перегляду вказаної справи в апеляційному порядку, яка зареєстрована канцелярією суду 28.04.2023. На підтвердження понесених відповдіачем-1 витрат на правову допомогу адвокатом, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, долучено:
- договір про надання правової допомоги від 06.12.2022, укладений між адвокатом Авдєєнком В.В. та ТОВ «-Автотехсервіс-»;
- звіт адвоката у справі № 921/750/21, в якому, зокрема, вказано вартість 1 години роботи адвоката та описано загальну вартість кожної наданої адвокатом послуги;
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «-Автотехсервіс-» про винесення додаткової постанови у даній справі призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.05.2023 в режимі відеоконфренеції з представниками позивача та відповідача-1; запропоновано позивачу подати суду свої пояснення (заперечення) на вказану заяву.
В дане судове засідання на зв`язок із судом в режимі відеоконференції вийшли представники позивача та відповідача-1, які підтримали свої доводи, наведені у клопотанні та заяві, зокрема, представник відповідача-1, на зауваження представника позивача, повідомив суд про те, що в акті від 27.04.2023 ним була допущена механічна описка в найменуванні суду, в якому здійснювалося представництво інтересів його довірителя на виконання договору від 06.12.2022.
Зважаючи на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 244 ГПК України вважає, що судове засідання з приводу прийняття додаткової постанови у даній справі можливо провести без участі представників відповідача-2 та третьої особи.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши заяву ТОВ «-Автотехсервіс-» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сукупності із заявою ТОВ «Аско» про зменшення розміру витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ «-Автотехсервіс-», виходячи з наступного:
Відповідно до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У відповідності до вказаних положень, представник ТОВ «-Автотехсервіс-», в ході судових дебатів у даній справі, оголосив заяву про здійснення розподілу судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем-1 надано суду: договір про надання правової допомоги від 06.12.2022, укладений між адвокатом Авдєєнком В.В. та ТОВ «-Автотехсервіс-»; звіт адвоката у справі № 921/750/21; акт від 27.04.2023, в якому міститься детальний перелік, наданих адвокатом послуг.
Зазначені докази щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подані суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 5-6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На виконання вимог вказаної норми процесуального закону, ТОВ «Аско» подало заяву про зменшення витрат на правову допомогу, де, як на підставу для відмови у задоволенні вказаної заяви, вказує про обізнаність представника ТОВ «-Автотехсервіс-» з матеріалами та всіма обставинами справи, оскільки вказаний представник брав участь у розгляді справи судом першої інстанції; вказує на те, що доводи, наведені адвокатом відповідача-1 у відзиві на апеляційну скаргу аналогічні доводам, висловленим цим адвокатом в суді першої інстанції, водночас, викладені у відзиві доводи та заперечення практично не обґрунтовуються правовими висновками Верховного Суду, а носять суб`єктивний характер; ознайомлення з апеляційною скаргою та підготовка відзиву на неї не потребували значних затрат часу адвокатом, а надані ним у цій частині послуги не є юридично складними.
Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 згаданої постанови).
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «-Автотехсервіс-» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.
Господарському суду Тернопільської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 11.05.2023.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя В.М. Гриців

суддя О.В. Зварич