УХВАЛА

м. Київ

05.04.2023Справа № 910/1614/20
Суддя Мандичев Д.В., розглянувши заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК -Віфарт" арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича

про притягнення керівника боржника до солідарної відповідальності

За заявою Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,33/19, ідентифікаційний номер 43141267)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,37-41, ідентифікаційний номер 38190003)

про банкрутство

Суддя: Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від заявника - Чернова В.В.,

ліквідатор - Бончак С.А.,

від ОСОБА_1 - Святецький Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/1614/20 за заявою Головного управління ДПС у м. Києві про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003).

До Господарського суду міста Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича.

Зокрема, заявник просить суд притягнути до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003) ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що у вказаній заяві ліквідатор просить суд звернутися до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та зобов`язати надати відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків та місце проживання (перебування) керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003) ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.02.2022 зобов`язано відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надати суду протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003).

До суду від Шевченківської районної в м Києві державної адміністрації надійшли матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт".

Наразі, як вбачається з поданої ліквідатором заяви, керівником підприємства визначено Луценка Романа Олександровича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), тобто фізичну особу, що не є підприємцем.

Відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 вирішено звернутися до Державної міграційної служби України із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Зобов`язано Державну міграційну службу України протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

До Господарського суду міста Києва надійшов лист Державної міграційної служби України з відомостями, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 призначено розгляд заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003) ОСОБА_1 у судовому засіданні на 14.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 відкладено розгляд заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003) ОСОБА_1 у судовому засіданні на 01.02.2023.

До Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ліквідатора про продовження строків ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2023 призначено розгляд клопотання ліквідатора про продовження строків ліквідаційної процедури у судовому засіданні на 01.02.2023.

31.01.2023 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву ліквідатора про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.02.2023 задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражного керуючого Бончака С.А. Продовжено ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражному керуючому Бончаку С.А. строк для подання суду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на затвердження на шість місяців до 01.07.2023. Відкладено розгляд заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Віфарт" (ідентифікаційний номер 38190003) ОСОБА_1 у судовому засіданні на 01.03.2023.

09.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 щодо заяви ліквідатора про притягнення до солідарної відповідальності керівника боржника.

21.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли пояснення ліквідатора арбітражного керуючого Бончака С.А. щодо відзиву ОСОБА_1

01.03.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 щодо заяви ліквідатора про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 01.03.2023 судом оголошено перерву на 05.04.2023.

05.04.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 щодо заяви ліквідатора про притягнення до солідарної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт».

У судове засідання, призначене на 05.04.2023, з`явилися представник ініціюючого кредитора, ліквідатор та представник ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву ліквідатора арбітражного керуючого Бончака С.А. про покладення солідарної відповідальності на колишнього керівника ТОВ «НК-Віфарт» ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Обгрунтовуючи зазначену заяву, ліквідатором вказано, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.04.2020 по справі № 910/1614/20 визнано кредиторами у справі № 910/1614/20 по відношенню до боржника: Головне управління ДПС у м. Києві на суму 22 782 459,00 грн., з яких: 63 527,00 грн. - перша черга; 16 789 027,00 грн. - третя черга; 5 929 905,00 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів; Головне управління ДПС у Вінницькій області на суму 331 515,57 грн., з яких: 4 204,00 грн. - перша черга; 201 597,00 грн. - третя черга; 125 714,57 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.07.2020 по справі № 910/1614/20 визнано додатково кредиторські вимоги Головного управління ДПС у м. Києві до боржника на суму 12 889 132,33 грн., з яких: 4 204,00 грн. - перша черга; 498 594,92 грн. - третя черга; 12 386 333,41 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Станом на 01.07.2020 загальна сума кредиторських вимог, визнаних судом, складала 36 003 106,90 грн.

Ліквідатором зазначено, що незважаючи на неодноразові звернення розпорядника майна ТОВ «НК-Віфарт», а після введення ліквідаційної процедури - ліквідатора ТОВ «НК-Віфарт» до керівника Луценка Р.О. з вимогою про надання звітів та бухгалтерських документів для виконання арбітражним керуючим своїх повноважень, документи колишнім керівником ТОВ «НК-Віфарт» передані арбітражному керуючому не були.

Також, ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 01.10.2020 № 910/1614/20, якою зобов`язано керівника ТОВ «НК-Віфарт» передати ліквідатору ТОВ «НК-Віфарт» Бончаку С.А. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

З метою виявлення майна боржника ліквідатором 27.07.2020 направлено запити до Головного управління статистики у м. Києві.

Отримано відповідь № 09.2/2164-20 від 06.08.2020, у якій зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» фінансова звітність до Головного управління статистики у м. Києві не подавалася.

Також ліквідатором направлено запити до Головного управління статистики у Вінницькій області № 02-01/225/144 від 08.07.2020.

Отримано копію останнього фінансового звіту від Головного управління статистики у Вінницькій області від 30.09.2016 листом № 03.1-81/1843-20 від 18.12.2020.

Проаналізувавши отримані відповіді від органів статистики ліквідатором зроблено висновок, що за останні 3 роки, що передували порушенню провадження у справі про банкрутство ТОВ «НК-Віфарт», звітність до органів статистики керівником боржника не подавалася.

24.07.2020 ліквідатором направлено лист на адресу ГУ ДПС у Вінницькій області № 02-01/225/111 від 23.07.2020 з проханням надати копії декларацій з податку на прибуток (щоквартальних та річних) та річної фінансової звітності за останні 3 роки подачі звітності ТОВ «НК-Віфарт» до ГУ ДПС у Вінницькій області.

19.08.2020 ліквідатором отримано лист від податкового органу № 19150/Б/03-32-04-04 від 13.08.2020, до якого долучено копії декларацій з податку на прибуток та річної звітності ТОВ «НК-Віфарт» за останні три роки подачі звітності, а саме: декларації на прибуток за 2014, 2015, І квартал 2016 року, річна звітність за 2016 рік. При цьому, звітність за останні 3 роки, що передували порушенню провадження у справі про банкрутство до податкових органів керівником ТОВ «НК-Віфарт» не подавалась.

Розпорядником майна ТОВ «НК-Віфарт» арбітражним керуючим Бончаком С.А. згідно з отриманої інформації з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, встановлено наявність у боржника ТОВ «НК-Віфарт» дебіторської заборгованості у розмірі 12 555 621,23 грн. - дебітор ПП «Нафтотрейдинг», яке визнано банкрутом постановою Господарського суду Вінницької області від 09.10.2015 № 902/1255/15.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.01.2016 по справі № 902/1255/15 було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» конкурсним кредитором у справі № 902/1255/15 з сумою вимог 12 555 621,23 грн.

У зв`язку з виявленням арбітражним керуючим Бончаком С.А. дебіторської заборгованості у розмірі 12 555 621,23 грн., останнім проведено додаткову інвентаризацію активів та зобов`язань згідно з Наказом № 02-02/225/2 від 13.05.2020, про що складено відповідний Акт.

На виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 12.05.2020 АТ «Раййфайзен Банк Аваль» листом № 81-15-9/2803-БТ від 20.05.2020 повідомив розпорядника майна про наявність коштів на рахунку боржника у розмірі 5 150,00 грн. Останній рух коштів по рахунку відбувся 12.08.2016.

Як зазначає ліквідатор, розмір майнових активів ТОВ «НК-Віфарт» на дату порушення провадження у справі про банкрутство станом на 17.02.2020 складав 12 560 771,23 грн., в т. ч. дебіторська заборгованість згідно з ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.01.2016 у праві № 902/1255/15, якою було визнано ТОВ «НК-Віфарт» конкурсним кредитором ПП «Нафтотрейдинг» у розмірі 12 555 621,23 грн.; залишок коштів на рахунку боржника у АТ «Раййфайзен Банк Аваль» у розмірі 5 150,00 грн.

На думку ліквідатора, керівник боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» Луценко Р.О., будучи обізнаним щодо моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника, не відреагував на зазначені обставини, не вживав будь-яких заходів щодо виведення боржника з кризового стану та не довів до відома засновників (учасників) про наявність ознак банкрутства, при цьому не був позбавлений права звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство з моменту набрання чинності 21.10.2019 Кодексом України з процедур банкрутства.

Отже, ліквідатор арбітражний керуючий Бончак С.А. просить суд покласти солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням приписів ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Заперечуючи проти заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності на колишнього керівника ТОВ «НК-Віфарт» ОСОБА_1 , останній зазначає наступне.

16.12.2016 до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну керівника ТОВ «НК-Віфарт» (на підставі документів, які, як зазначає ОСОБА_1 , він не підписував), що підтверджується витягом, доданим до заяви, та матеріалами реєстраційної справи, які надійшли від Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

ОСОБА_1 зазначає, що він отримував пропозицію від учасників ТОВ «НК-Віфарт» на призначення керівником боржника, однак згоди н таке призначення ОСОБА_1 не давав, оскільки від третіх осіб дізнався про проблеми ТОВ «НК-Віфарт» з податковою.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що звертався до учасників ТОВ «НК-Віфарт» з проханням звільнити його із займаної посади, однак вказане прохання ОСОБА_1 , як зазначає останній, було проігноровано учасниками.

ОСОБА_1 зазначає, що жодного дня не виконував обов`язків керівника ТОВ «НК-Віфарт» і не вчиняв жодних дій від імені ТОВ «НК-Віфарт», зокрема, але не виключно:

- ОСОБА_1 наказ про вступ на посаду та початок виконання обов`язків керівника не формував та не підписував;

- ОСОБА_1 не отримував від попереднього керівника чи учасників жодних документів (первинної бухгалтерської документації, фінансової та податкової звітності, установчих документів, кадрової документації, тощо), печаток, штампів, матеріальних цінностей ТОВ «НК-Віфарт»;

- ОСОБА_1 ідентифікацію в банках як керівник стосовно відкритих рахунків не проходив, нових рахунків не відкривав і, відповідно, жодних платежів не здійснював;

- ОСОБА_1 електронно-цифровий підпис як керівник не виготовляв і, відповідно жодних звітів (фінансових та податкових) чи інших документів не підписував та до контролюючих органів не подавав;

- ОСОБА_1 жодних документів (договорів, актів, накладних, тощо) не підписував;

- ОСОБА_1 майном ТОВ «НК-Віфарт» не розпоряджався.

ОСОБА_1 підтверджується, що ліквідатор ТОВ «НК-Віфарт» арбітражний керуючий Бончак С.А. звертався до ОСОБА_1 із вимогою передати йому документи, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності боржника. ОСОБА_1 була надіслана ліквідатору відповідь, в якій зазначено про неможливість передачі запитуваних документів, оскільки ОСОБА_1 жодного дня не виконувались обов`язки керівника ТОВ «НК-Віфарт», будь-яких документів чи цінностей від попереднього керівника чи учасників остатнім отримано не було.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що враховуючи, що обставини щодо не звернення керівника ТОВ «НК-Віфарт» до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника мали місце в 2016 році, а відповідна норма щодо притягнення керівника боржника до відповідальності з`явилася 21.10.2019 року із введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема в ч. 6 ст. 34 Кодексу, тому дана норма в силу в силу положень ст. 58 Конституції України не може бути застосована до правовідносин, що мали місце у 2016 році.

Згідно з ч. 6 ст. 34 КУзПБ боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.

Водночас Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який втратив чинність із введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ, та який також містив умови, за яких боржник був зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі (ч. 5 ст. 11 та ст. 95 цього Закону) передбачав, солідарну відповідальність, але за інше порушення - у разі недотримання вимог щодо особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником згідно з ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 6 ст.95 цього Закону).

Водночас вказаний закон не містив положень про відповідальність за не звернення боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності.

Солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, відповідно до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності, підлягає притягненню до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до заяви кредитора, після виявлення такого порушення ухвалою господарського суду.

Будь-яких інших підстав притягнення до солідарної відповідальності положення КУзПБ не передбачають.

При цьому предметом розгляду у даній справі є саме дослідження наявності підстав покладення солідарної відповідальності на керівника боржника, а не розгляд заяв кредиторів про покладення солідарної відповідальності з конкретними вимогами до зазначеної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 910/3191/20.

Загроза неплатоспроможності, відповідно до КУзПБ, настає у разі - якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Отже умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного ч. 6 ст. 34 КУзПБ) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів:

(1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);

(2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

При цьому, з огляду на положення ч. 6 ст. 39 КУзПБ (згідно з якими однією із підстав для відмови господарським судом у відкритті провадження у справі є наявність за вимогами кредитора спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження) для існування загрози неплатоспроможності боржника, за відсутності між ним і кредитором спору про право, цей Закон не вимагає безспірності вимог кредиторів до боржника, тобто не вимагає прийняття судового рішення та/або видачу виконавчого документа щодо вимог кредитора до боржника, які (вимоги) стали підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Обчислення визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами (1) разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника (2), які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20.

Встановлюючи момент виникнення загрози неплатоспроможності у Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт», суд зазначає наступне.

Так, кредиторські вимоги Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління ДПС у Вінницькій області, які були визнані судом, ґрунтуються на судових рішеннях Вінницького окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, у якій беруть участь ті само особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В обґрунтування кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві покладено постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 15.11.2016 по справі № 802/1557/16-а та від 17.05.2016 по праві № 802/343/16-а.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.11.2016 по справі № 802/1557-16-а задоволено адміністративний позов Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області. Стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» до державного бюджету кошти в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 10 395 888,00 грн. та по податку на прибуток в сумі 12 323 044,00 грн.

Адміністративним судом у вказаній постанові встановлені наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2015 Вінницькою ОДПІ на підставі акта перевірки № 1959/2202/38190003 від 31.07.2015 було винесено податкові повідомлення-рішення № , яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10 395 888,00 грн., з яких 6 930 592,00 грн. - основний платіж, 3 465 296,00 грн. - штрафні санкції, та № , яким відповідачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток на суму 12 323 044,00 грн., з яких 9 858 435,00 грн. - основний платіж, 2 464 609,00 грн. - штрафні санкції.

Встановлено, що дані податкові повідомлення-рішення № та № від 12.08.2015 оскаржувалися відповідачем у судовому порядку, однак постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.11.2015, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016, у задоволенні позовних вимог ТОВ «НК-Віфарт» було відмовлено (справа № 802/2995/15-а).

Відповідно до абз. 3 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судом рішенням законної сили.

Таким чином, станом на дату розгляду даної справи у суді за відповідачем рахується узгоджене грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 10 395 888,00 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 12 323 044,00 грн., яке уже набуло статусу податкового боргу. Наявність у відповідача даного податкового боргу також підтверджується копіями податкових повідомлень-рішень (а.с. 17, 18), розрахунком суми позову (а.с. 6) та копією ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що зобов`язання ТОВ «НК-Віфарт» зі сплати податку на додану вартість у розмірі 10 395 888,00 грн. та зі сплати податку на прибуток у розмірі 12 323 044,00 грн. виникли 28.04.2016 (момент набрання законної сили ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016 по справі № 802/2995/15-а).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.05.2016 по справі № 802/343/16-а задоволено позов заступника керівника місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» податковий борг в сумі 540 953,92 грн., саме: 498 665,92 грн. податкового боргу з податку на додану вартість, перерахувавши на користь Державного бюджет України; 42 288,00 грн. податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств на користь місцевого бюджету.

Адміністративним судом у вказаній постанові встановлені наступні обставини.

Внаслідок порушення податкового законодавства щодо сплати податків та зборів у встановлені законом строки за відповідачем станом на 16.03.2016 рахуються податкові зобов`язання перед бюджетом у розмірі 540 953,92 грн. у тому числі: з податку на додану вартість у розмірі 489 665,92 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 42 288,00 грн.

Податковий борг з податку на додану вартість становить 498 665,92 грн., а саме: основний платіж - 498 594,92 грн., штрафна санкція - 71 грн.

Сплата, яка б погашала заборгованість за вказаний період відповідно до аналізу особового рахунку відсутня.

Вказана заборгованість виникла 30.11.2016 внаслідок порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість зазначеного у податкових деклараціях від 17.11.2015 (з уточнюючим розрахунком від 10.12.2015) та 16.12.2015 (а.с. 19-20).

Податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств становить 42 288,00 грн.

Сплата, яка б погашала заборгованість за вказаний період відповідно до аналізу особового рахунку відсутня.

Вказана заборгованість виникла 30.11.2015 внаслідок порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства зазначеного у податковій декларації від 09.02.2015 (а.с. 22-23).

З огляду на викладене, суд робить висновок, що зобов`язання ТОВ «НК-Віфарт» зі сплати податку на додану вартість у розмірі 498 665,92 грн. та зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 42 288,00 грн. виникли 30.11.2015.

Проаналізувавши обставини, на яких ґрунтується заборгованість боржника перед кредитором Головним управлінням ДПС у м. Києві, судом встановлено, що станом на 28.04.2016 податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» складав 23 259 885,92 грн.

У свою чергу, кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області ґрунтуються на постановах Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2016 по справі № 802/644/16-а та від 05.09.2016 по справі № 802/1098/16-а.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2016 по справі № 802/644/16-а задоволено адміністративний позов Бершадської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДПФС у Вінницькій області. Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» до місцевого бюджету смт. Тростянець кошти в рахунок погашення податкового боргу на суму 144 862,00 грн.

Адміністративним судом у вказаній постанові встановлені наступні обставини.

Відповідно до картки обліку платника податків за ТОВ «НК-Віфарт» рахується податковий борг, зокрема по акцизному податку в сумі 144 862,00 грн.

Заборгованість по акцизному збору з юридичних осіб в сумі 144 862,00 грн. виникла внаслідок самостійно поданої відповідачем декларації акцизного податку від 16.11.2015 за жовтень 2015 року.

Податковим органом на адресу відповідача направлено податкову вимогу № 18 605-02 від 02.12.2015. Однак, визначена сума податкового зобов`язання відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність в матеріалах справи доказів оскарження податкової вимоги № 18605-02 від 02.12.2015, суд доходить висновку про стягнення заборгованості в сумі 144 862,00 грн. з рахунків ТОВ «НК-Віфарт».

З огляду на викладене, суд робить висновок, що зобов`язання ТОВ «НК-Віфарт» зі сплати заборгованості по акцизному збору з юридичних осіб в сумі 144 862,00 грн. виникли 02.12.2015.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.09.2016 по справі № 802/1098/16-а задоволено повністю адміністративний позов заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Калинівської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» до місцевого бюджету смт. Літин кошти в розмірі 56 735,00 грн. у рахунок погашення податкового боргу.

Адміністративним судом у вказаній постанові встановлені наступні обставини.

Відповідно до даних облікової картки платника податків за ТОВ «НК-Віфарт» рахується податковий борг по акцизному податку в сумі 56 735,00 грн.

Заборгованість по акцизному податку в сумі 56 735,00 грн. виникла внаслідок самостійно поданих відповідачем декларацій акцизного податку за жовтень-листопад 2015 року.

Наявний податковий борг ТОВ «НК-Віфарт» з акцизного податку в загальній сумі 56 735,00 грн. підтверджується даними із облікової картки платника податку (а.с. 16-18), податковими деклараціями (а.с. 22-25), довідкою про податкову заборгованість (а.с. 15). Доказів погашення податкового боргу станом на час розгляду справи ТОВ «НК-Віфарт» не надано.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що Вінницькою ОДПІ з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми «Ю» від 01.02.2016 № 44-02 на суму 56 735,00 грн. Проте вказана податкова вимога залишилась без належного виконання.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що зобов`язання ТОВ «НК-Віфарт» зі сплати акцизного податку у розмірі 56 735,00 грн. виникло 01.02.2016.

Проаналізувавши обставини, на яких ґрунтується заборгованість боржника перед кредитором Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, судом встановлено, що станом на 01.02.2016 податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» складав 201 597,00 грн.

Таким чином, сукупний розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» щонайменше перед двома кредиторами станом на 28.04.2016 складав 23 461 482,92 грн.

Щодо активів Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт», які були у боржника станом на 28.04.2016, матеріалами справи підтверджується, що у боржника була в наявності дебіторська заборгованість, встановлена ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.01.2016 по справі № 902/1255/15 про визнання ТОВ «НК-Віфарт» конкурсним кредитором ПП «Нафтотрейдинг» у розмірі 12 555 621,23 грн., а також грошові кошти на рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 5 150,00 грн.

Таким чином, з 28.04.2016 існувала загроза неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт», оскільки маючи активи у розмірі 12 560 771,23 грн., боржник не в змозі був погасити існуючі зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами у розмірі 23 461 482,92 грн.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був призначений керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» з 16.12.2016, повноваження якого були припинені 01.07.2020 (з моменту визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» банкрутом постановою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 по справі № 910/1614/20).

Враховуючи встановлені судом обставини, загроза неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» уже існувала на момент призначення ОСОБА_1 керівником боржника 16.12.2016.

Доводи ОСОБА_1 стосовно його незаконного призначення керівником ТОВ «НК-Віфарт» судом відхиляються, оскільки доказів оскарження ОСОБА_1 у судовому порядку такого призначення суду надано не було, натомість матеріалами справи підтверджується, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» у період з 16.12.2016 по 01.07.2020 був саме ОСОБА_1 .

При цьому, доводи ліквідатора арбітражного керуючого Бончака С.А. стосовно невиконання ОСОБА_1 вимог ухвали суду в частині зобов`язання передати арбітражному керуючому документів та інших цінностей, печаток та штамів ТОВ «НК-Віфарт», а також ненадання ОСОБА_1 запитуваних арбітражним керуючим документів не приймаються судом, адже вказані обставини не мають відношення до предмету розгляду справи за заявою ліквідатора, а саме: питання порушення керівником боржника положень ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Висновок щодо застосування ч. 1 ст. 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15.

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Конституційний Суд України в абз. 3 п. 4 мотивувальної частини рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 та в абз. 1 пп. 2.1. п. 2 мотивувальної частини рішення від 31.03.2015 № 1-рп/2015 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 3-р(І)/2019).

Отже правова визначеність гарантує, що однакові відносини, які склались в один і той же проміжок часу, не будуть врегульовані у різний спосіб.

Згідно з п. 3.1. рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010 принцип правової визначеності передбачає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 902/1023/19.

З огляду на те, що загроза неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» мала місце у 2016 році, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та відмовляє ліквідатору арбітражному керуючому Бончаку С.А. у задоволенні даної заяви.

Разом із тим, суд зазначає, що за наявності підстав, відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ліквідатору арбітражному керуючому Бончаку С.А. у задоволенні заяви про покладення солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів на колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «НК-Віфарт» ОСОБА_1 .

2. Копію ухвали направити сторонам, учасникам провадження у справі та ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст ухвали складено 09.05.2023

Суддя Д.В. Мандичев