СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/875/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Терещенко О.І.

секретар судового засідання Березка О.М.

за участю представників сторін:

позивача А.І. Квіцинська;

відповідача О.В. Рязанцева;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" (вх.№656Х/1-43) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2023 (суддя Н.В.Калініченко, повний текст ухвали складено 28.03.2023) у справі №922/875/23

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс", м. Харків;

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" про стягнення коштів у розмірі 28 130 266,54 грн. за необліковану електричну енергію.

Позивач подав заяву (вх.№7434) про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів шляхом накладення арешту в межах ціни позову - 28 130 266,54 грн на грошові кошти, що належать та знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Ріал Сервіс" та все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Ріал Сервіс".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23 задоволено заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" про забезпечення позову (вх№7434 від 27.03.2023) задоволено повністю. Накладено арешт в межах ціни позову - 28 130 266,54грн на грошові кошти, що належать та знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Ріал Сервіс" (61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Університетська, буд. 31, ) та все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Ріал Сервіс" (61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Університетська, буд. 31, ).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23 та відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що частина нерухомого майна, на яке накладено арешт ухвалою від 28.03.2023, не належить відповідачу, надавши відповідні докази. Вказує, що позивачем не надавалась інформація щодо вартості майна, що унеможливлює встановлення співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Також апелянт вказує, що згідно з випискою про рух коштів на банківському рахунку за період з 01.04.2022 по 01.04.2023, відповідач спрямовував отримані від оренди кошти на сплату податків, заробітної плати та комунальних послуг. Ці суми є значно меншими від розміру позовних вимог, заявлених позивачем. Згідно зі звітом відповідача про фінансовий результат за 2022 рік, загальний дохід від діяльності становить 2387,1 тис. грн. Арешт коштів на суму, шо значно перевищує суму доходів відповідача, призведе до неможливості провадження ним подальшої господарської діяльності та унеможливить виконання ним своїх зобов`язань перед працівниками, бюджетом та організаціями, що надають комунальні послуги. Внаслідок цього стане неможливим і збереження майна, необхідного для задоволення позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2023 для розгляду справи №922/875/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі №922/875/23 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23 та призначено справу до розгляду на 10.05.2023 об 10:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

17.04.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23.

Від представника Акціонерного товариства "Харківобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4665 від 26.04.2023) в якому він просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 10.05.2023 з`явився представник відповідача, який підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Крім того, представником відповідача надано в судовому засіданні довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована за параметрами пошуку: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс", власник, . У вказаній довідці зазначені лише об`єкти, які належать ТОВ "Ріал Сервіс" на праві власності.

Присутній також представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду цієї справи є спір про стягнення з відповідача на користь позивача 28 130 266,54 грн. за необліковану електричну енергію.

В заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що належать та знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Ріал Сервіс" в межах ціни позову - 28 130 266,54 грн., та все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Ріал Сервіс".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає зокрема, що відповідач, не зважаючи на неодноразові звернення позивача та тривалий часовий проміжок існування заборгованості, не здійснює жодних дій, направлених на погашення заборгованості, нерухоме майно відповідача, за рахунок якого може бути погашена заборгованість перед позивачем, обтяжене іпотекою, а розмір Статутного капіталу є недостатній для погашення наявної заборгованості перед позивачем, що в сукупності, на переконання позивача, свідчить про обґрунтовану імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд зокрема вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" тривалий час не вживає жодних дій, які були б направлені чи то на погашення або врегулювання заборгованості, чи то на її оспорювання, тобто, зважаючи на існування вказаної несплаченої заборгованості понад одного року, відповідач займає пасивну позицію, що на обґрунтоване переконання суду додатково свідчить про імовірність утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд обґрунтовано вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно у межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Проте, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення/істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Означена позиція також узгоджується з постановами Верховного Суду, зокрема у справах №911/207/20 від 16.06.2020, №910/12641/19 від 15.06.2020 та №910/18384/15 від 10.06.2020.

Сутність порушеного в апеляційній скарзі питання полягає у запереченні скаржником законності та обґрунтованості застосування оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно апелянта у межах суми заявлених позовних вимог.

За змістом положень ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та усталеної практики Верховного Суду щодо їх застосування (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №908/2382/21), тією мірою, якою розглядувані у межах цієї справи забезпечувальні заходи опосередковують передбачене законом «втручання» у розумінні встановленої ст. 1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. «права мирного володіння» заарештованими грошовими коштами, а заявником (Позивачем) доведено наданими разом із заявою про вжиття заходів забезпечення належними, допустимими і достовірними доказами (ст.ст.74, 76-78 Господарського процесуального кодексу України), місцевим судом повинно бути встановлено наявність легітимної мети та пропорційності такого втручання.

Легітимною метою інституту забезпечення позову є убезпечення матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що можуть утруднити чи унеможливити реальне та ефективне виконання судового рішення про ймовірне задоволення позовних вимог. Дійсно, зважаючи, що позовні вимоги полягають у стягненні грошових коштів, обраний позивачем та застосований місцевим судом вид забезпечення позову перебуває у належному і безпосередньому зв`язку із предметом позову, а отже об`єктивно спроможний (у разі фактичного виявлення коштів і накладення на них арешту) забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Втім, сама по собі адекватність обраного виду забезпечення позовних вимог не може ототожнюватися із умовою застосування заходів як таких, визначеною метою їх запровадження, а саме ймовірність утруднення/унеможливлення виконання рішення без таких заходів. Ця умова має бути доведена саме ініціатором забезпечувальних заходів.

При цьому колегія суддів відзначає, що достатньо обґрунтоване припущення зникнення наявних у відповідача на момент пред`явлення позову грошових коштів внаслідок ймовірного вчинення ним недобросовісних дій має місце лише у разі підтвердження доказами наявності відповідних фактичних обставин.

Зі змісту заяви про вжиття забезпечувальних заходів убачається, що позивачем не надано доказів ймовірності вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог). Проте позивач лише вказує на пасивну поведінку відповідача, що на його думку свідчить про небажання відповідача погасити заборгованість, що викликає у позивача сумніви в тому, що відповідач у разі ухвалення судового рішення про стягнення з нього коштів на користь позивача не бути вчиняти дій, спрямованих на відчуження належного йому майна. Позивач вказує, що за умови відсутності грошових коштів на рахунках, відчуження належного йому майна матиме наслідком утруднення або й унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів відзначає, що кваліфікація поведінки відповідача як пасивної вимагає вирішення питання по суті обґрунтованості позовних вимог в контексті наявності/відсутності невиконаного обов`язку позивача перед відповідачем.

Наразі, такі твердження не можуть визнаватися достатнім обґрунтуванням для вжиття заходів забезпечення позову, тоді як в оскаржуваній ухвалі суд обмежився лише формулюванням критерію наявності зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача і предметом спору, співмірності та адекватності таких заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Однак при цьому місцевий господарський суд не вказав та не встановив фактичних обставин та доказів, що підтверджують вищезазначені твердження.

За відсутністю жодних доказів та вказівок у заяві про забезпечення позову на обставини, що свідчать про наміри відповідача щодо протиправного виведення коштів та припинення власної господарської діяльності для завдання шкоди кредитору (чи ухилення від виконання грошового зобов`язання у разі його підтвердження в судовому порядку), апеляційний суд вважає за можливе керуватися презумпцію добросовісної поведінки відповідача щодо напрямків використання наявних у нього грошових коштів (ч.5 ст. 12 Цивільного кодексу України).

Крім того, апелянт зазначає, що частина нерухомого майна, на яке накладено арешт ухвалою від 28.03.2023, не належить відповідачу. Серед них:

1. Перераховані в п.п. 2.5,6 переліку об`єктів нерухомого майна резолютивної частини оскаржуваної ухвали:

- нежитлова будівля літ. А-3 загальною площею 734,90 кв.м., основною площею 384,90 кв.м., нежитлова будівля літ. В-1 загальною (основною) площею 814,70 кв.м., нежитлова будівля літ. Д-1 загальною площею 43,00 кв.м., основною площею 17.70 кв.м.. нежитлова будівля літ. Ж- 2 загальною площею 489,70 кв.м., основною площею 284,00 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. яке обтяжено іпотекою - належить ОСОБА_1 ;

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-:-11, II в літ. А-3. загальною площею (кв.м) 429,9 за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке обтяжене іпотекою - належить ОСОБА_2 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-27, І в літ. А-3, загальною площею (кв.м) 535,9, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке обтяжено іпотекою- належить ОСОБА_2 ;

2. Жоден з об`єктів по АДРЕСА_3 , в тому числі з тих, що перераховані в п.п.14-16 переліку об`єктів нерухомого майна резолютивної частини оскаржуваної, не перебуває у власності відповідача:

- квартири, 10-кімнатна заг.пл. 926,8 кв.м., жит.пл. 605.8 кв.м. та нежитлові приміщення 1- го пов. №І,ІІ заг.пл. 42,5 кв.м. в літ. "А-4", за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яка обтяжена іпотекою:

- нежитлового приміщення першого поверху №І, II, 1-34, 36-49, 3а, 21а площею 969,3 кв.м. в літ. "А-4", адреса нерухомого майна: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна: 22302286;

- нежитлові приміщення, площею 5191 кв. м. в літ. "А-4". нежитлові приміщення цокольного поверху № І-УІ1, 1-32, 34, 35, 35А, 7А: 2-го поверху №» І, II, 1-29, 3-го поверху № І, II. 1-34, 14а, 4-го поверху № І, II, 1-17, 20-27, 29-35, технічного поверху № 1-15 пл. 5191 кв. м. в літ. "А-4", за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке обтяжене іпотекою- продано ТОВ «Ріелтор ком»;

3. Перераховані в пунктах п.п. 17,18 переліку об`єктів нерухомого майна резолютивної частини ухвали належать ОСОБА_2 :

- нежитлових будівель: літ. А-2, загальною площею 548,3 кв. м., літ. Б-2, загальною площею 841.3 кв.м., літ. В-2, загальною площею 566.2 кв.м., літ. С-1. загальною площею 27,8 кв. м., літ. Р-1, загальною площею 21.9 кв. м.. за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, які обтяжені іпотекою:

- нежитлових будівель: літ. А-2. загальною площею 3367.6 кв. м.. літ. Б-1. загальною площею 274,5 кв.м., ліг. В-1, загальною площею 104.5 кв.м.. що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, які обтяжені іпотекою.

Зазначене підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданою відповідачем. За відсутності інформації, що відповідач має права на зазначене майно, накладення на нього арешту суперечить п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Крім того, позивачем не надавалась інформація щодо вартості майна, що унеможливлює встановлення співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та помилковість висновків суду першої інстанції щодо співмірності, виправданості та обґрунтованості застосування таких заходів.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову місцевим господарським судом не було дотримано вимог процесуального закону, що призвело до постановлення помилкової ухвали, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відтак, ухвала господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23 підлягає скасування у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, а в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.271, п.2, ч.1, ст.275, п.4 ч.1, ст.277, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Сервіс" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/875/23 скасувати.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вх.№7434 від 27.03.2023) про забезпечення позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.05.2023.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.І. Терещенко