ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.04.2023м. СумиСправа № 920/904/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участі секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши матеріали справи №920/904/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А) в особі Філії "Сумське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (, 40010, м. Суми, вул. Василя Огієвського, 37)

про стягнення 332 258,87 грн

за участі представників сторін:

від позивача: Алфімов В.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Черненко Д.О., адвокат, ордер № 1309684 від 22.11.2022;

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.11.2022 відкрито провадження у справі № 920/904/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, сторонам надано строк для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

Згідно ухвали суду від 08.06.2022 задоволено заяву представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні; призначено підготовче засідання на 12.12.2022.

Ухвалою суду від 12.12.2022 у справі № 920/904/22 задоволено клопотання представника відповідача від 22.11.2022 (вх. № 2945 від 22.11.2022) про витребування доказів; витребувано у Головного управління ДПС у Сумській області податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича за січень-грудень 2019 року з додатком 5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" (Д5); витяг з єдиного реєстру податкових накладних в частині податкового кредиту по фізичній особі-підприємцю Ничику Віктору Володимировичу (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за січень-грудень 2019 року; відкладено підготовче засідання на 11.01.2023, 11:30.

Ухвалою суду від 11.01.2023 у справі № 920/904/22 відкладено підготовче засідання на 07.02.2023, 10:40.

Згідно ухвали суду від 07.02.2023 у справі № 920/904/22 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 920/904/22 на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 20.02.2023, 12:15.

У зв`язку із навчанням судді Соп`яненко О.Ю. з 20.02.2023 по 24.02.2023 розгляд підготовчого засідання було призначено на 01.03.2023, 10:30 згідно ухвали суду від 15.02.2023.

Ухвалою суду від 01.03.2023 у справі № 920/904/22 було задоволено клопотання представника відповідача; відкладено підготовче засідання на 15.03.2023, 11:30.

Ухвалою суду від 15.03.2023 закрито підготовче провадження у справі №920/904/22; призначено розгляд справи по суті на 03.04.2023, 11:00.

Відповідно до ухвали суду від 03.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача про заміну сторони її правонаступником від 03.04.2023 (вх .№ 1141); замінено відповідача у справі № 920/904/22 - Державне підприємство "Сумське лісове господарство" () його правонаступником - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А) в особі Філії "Сумське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (, 40010, м. Суми, вул. Василя Огієвського, 37); відкладено розгляд справи по суті на 24.04.2023, 11:30.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором №07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року у розмірі 332 258,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року №07/13-145 щодо поставки товару з моменту здійснення оплати.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 25.11.2022, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що кошти, які просить стягнути позивач, не є попередньою оплатою, а є оплатою за отриманий товар. На підтвердження надає копії товарно-транспортних накладних, рахунки, виписки з банку та акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019.

Позивачем подано відповідь на відзив від 03.12.2022, в якій заперечує проти доводів відповідача у відзиві та вказує на те, що надані відповідачем неналежної якості товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх оформлення, не містять необхідних даних, які б дозволяли встановити факт доставки товару та ідентифікувати особу, яка отримала товар, визначити обсяг її повноважень діяти від імені позивача.

До суду від Головного управління ДПС у Сумській області надійшли на виконання ухвали суду від 11.01.2023 належним чином завірені копії витребуваних документів, а саме: податкові декларації з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича за січень-грудень 2019 року з додатком 5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" (Д5); витяг з єдиного реєстру податкових накладних в частині податкового кредиту по фізичній особі-підприємцю Ничику Віктору Володимировичу (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) за січень-грудень 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

07.06.2019 року між фізичною особою-підприємцем Ничиком Віктором Володимировичем (Покупець) та Державним підприємством «Роменське лісове господарство», правонаступником якого є Державне підприємство «Сумське лісове господарства» (Продавець) було укладено Договір №07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаним у цьому Договорі.

Згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 835 від 28.10.2022 та наказу ДСГП "Ліси України" № 265 від 10.01.2023 Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А) в особі Філії "Сумське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" () є правонаступником Державного підприємства "Сумське лісове господарство" ().

Пунктом 2.1. договору передбачено, що ціна Товару встановлюється в національній валюті України. Ціна на Товар вказується в належним чином оформлених товарно-транспортних накладних. Порядок оплати - 100% передплата за готову до відвантаження партію товару (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору покупець оплачує Товар за цінами та кількістю, визначеними у рахунках, товарно-транспортних накладних, належним чином оформлених, на підставі Заявки на поставку. Ціна на товар може змінюватись в залежності від кон`юктури ринку. Загальна вартість Договору визначається загальною вартістю поставленого Товару відповідно до товарно-транспортних накладних (п. 2.4.).

Пунктом 2.5. договору передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію Товару, згідно виставленого рахунку-фактури.

Згідно з п. 3.1. договору термін поставки Товару починається з моменту отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 3.2. договору, на кожну партію товару продавець повинен оформити комплект товаросупровідних документів: товарно-транспортна (залізнична) накладна; рахунок-фактура; специфікація; податкова накладна.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко-склад Продавця, за якістю - у відповідності з вимогами Інструкції про порядок приймання лісопродукції; за кількістю - у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою Продавця.

Пунктом 5.2.2. договору передбачено, що продавець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі, відповідно до товарно-транспортних накладних та умов цього договору, передати Покупцеві товар після оплати Покупцем рахунку-фактури на протязі 5 (п`яти) робочих днів.

Відповідно до пункту 6.1 договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Згідно з пунктом 9.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Даний договір діє до 31 грудня 2019 (п.9.2.). Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.9.3.)

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним було здійснено передплату за товар на суму 332 258 грн 87 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №4168 від 14.06.2019 року, №4181 від 19.06.2019 року, №4160 від 07.06.2019 року, №4299 від 21.08.2019 року, №4319 від 30.08.2019 року, №4343 від 10.09.2019 року, №4395 від 03.10.2019 року, №4462 від 15.11.2019 року, №4503 від 13.12.2019 року та випискою по рахунку з 01.06.2019 року до 31.12.2019 року від 03.08.2022 року.

Однак, відповідач, порушивши умови договору №07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року, поставку товару з моменту здійснення оплати та по даний час - не здійснив.

14.09.2022 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу від 14.09.2022 року з проханням в семиденний строк з моменту отримання вимоги повернути суму попередньої оплати в розмірі 332 258,87 грн.

Відповідач у листі № 04-16/1173 від 30.09.2022 року вказав, що ним умови договору № 07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року виконані, що підтверджується товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019 року.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог надані платіжні доручення №4168 від 14.06.2019 року, №4181 від 19.06.2019 року, №4160 від 07.06.2019 року, №4299 від 21.08.2019 року, №4319 від 30.08.2019 року, №4343 від 10.09.2019 року, №4395 від 03.10.2019 року, №4462 від 15.11.2019 року, №4503 від 13.12.2019 року на загальну суму 332 258 грн 87 коп. як докази передплати за товар згідно договору № 07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року.

Проте, як зазначає позивач, відповідач не здійснив поставку товару з моменту здійснення оплати за вказаним договором.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що сплачені позивачем кошти в сумі 332 258,87 грн не є попередньою оплатою, а є саме оплатою за отриманий товар. На підтвердження отримання позивачем поставленого товару відповідачем надано копії товарно-транспортних накладних, а саме: ТТН СМБ № 982110 від 07.06.2019, ТТН СМБ № 982111 від 07.06.2019, ТТН СМБ № 982113 від 07.06.2019, ТТН СМБ № 982114 від 07.06.2019, ТТН СМБ № 982165 від 02.07.2019, ТТН СМБ № 982167 від 02.07.2019, ТТН СМБ № 982168 від 02.07.2019, ТТН СМБ № 982169 від 02.07.2019, ТТН СМБ № 982170 від 02.07.2019, ТТН СМБ № 982184 від 04.07.2019, ТТН СМБ № 982185 від 04.07.2019, ТТН СМБ № 982186 від 04.07.2019, ТТН СМБ № 982187 від 04.07.2019, ТТН СМБ № 982211 від 12.07.2019, ТТН СМБ № 982227 від 19.07.2019, ТТН СМБ № 982229 від 19.07.2019, ТТН № 321425 від 20.09.2019 та рахунки на оплату: № 407 від 07.06.2019, № 408 від 07.06.2019, № 410 від 07.06.2019, № 411 від 07.06.2019, № 468 від 02.07.2019, № 469 від 02.07.2019, № 470 від 02.07.2019, № 471 від 02.07.2019, № 472 від 02.07.2019, № 477 від 04.07.2019, № 478 від 04.07.2019, № 479 від 04.07.2019, № 480 від 04.07.2019, № 505 від 12.07.2019, № 521 від 19.07.2019, № 523 від 19.07.2019, № 2727 від 20.09.2019 на загальну суму 332 258,87 грн.

У свою чергу, позивач стверджує, що товар вказаний в наданих відповідачем копіях товарно-транспортних накладних він не отримував, вказані накладні не підписував, і нікого не уповноважував на прийняття товару та підписання вказаних накладних, заявку на поставку товару відповідачу теж не надавав. Також зазначає, що надані відповідачем неналежної якості товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх оформлення, не містять необхідних даних, які б дозволяли встановити факт доставки товару та ідентифікувати особу, яка отримала товар, визначити обсяг її повноважень діяти від імені позивача.

В судовому засіданні 24.04.2023 судом були досліджені оригінали товарно-транспортних накладних, наданих представником відповідача. Так, судом встановлено, що частина товарно-транспортних накладних містить підпис особи, що приймала деревину, однак, без вказівки на ПІБ, номер та дату довіреності.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

Незважаючи на певні недоліки оформлення товарно-транспортні накладні (оригінали яких досліджені в судовому засіданні) відповідно до вимог статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містять відомості про господарську операцію та мають всі обов`язкові їх реквізити.

Згідно з даними Реєстру платників ПДВ позивач є платником ПДВ, який відповідно до положень Податкового кодексу України нараховує податкові зобов?язання та податковий кредит із податку на додану вартість.

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов?язань платник податку зобов?язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов?язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов?язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17 та Верховним Судом у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Поставка відповідачем лісоматеріалів відбулася у червні, липні та вересні 2019 року, що підтверджено відповідними товарно-транспортними накладними.

ФОП Ничиком В.В. у Податкових деклараціях з податку на додану вартість (з урахуванням Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)) задекларовані господарські операції з ДП "Роменське лісове господарство" (ІПН ):

у червні 2019 - на загальну суму (з урахуванням ПДВ) - 57 186,88 грн;

у липні 2019 - на загальну суму 203 297,10 грн;

у вересні 2019 - на загальну суму 71 774,89 грн, що в цілому становить 332 234,82 грн. - суму, сплачену покупцем за договором № 07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року.

В той же час, надані позивачем платіжні доручення не у повній мірі підтверджують його позицію, що за договором № 07/13-145 здійснена попередня оплата товару, а свідчать про оплату товару після його прийняття (отримання).

Так, позивачем перераховано відповідачу:

57 186,88 грн. у червні 2019 (платіжні доручення № 4160 від 07.06.2019, № 4168 від 14.06.2019, № 4181 від 19.06.2019);

100 000,00 грн. у серпні 2019 (платіжні доручення № 4299 від 21.08.2019, № 4319 від 30.08.2019);

50 000,00 грн. у вересні 2019 (платіжне доручення № 4343 від 10.09.2019);

53 297,10 грн. у жовтні 2019 (платіжне доручення № 4395 від 03.10.2019);

20 000,00 грн. у листопаді 2019 (платіжне доручення № 4462 від 15.11.2019);

51 774,89 грн. у грудні 2019 (платіжне доручення № 4503 від 13.12.2019).

За таких обставин, суд не приймає до уваги заперечення позивача стосовно неотримання ним товару за їх необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки твердження позивача щодо того, що товар, вказаний у товарно-транспортних накладних, він не отримував, накладні не підписував і нікого не уповноважував на прийняття товару та підписання накладних, не відповідають дійсності, оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем отримано поставлений відповідачем товар на підставі товарно-транспортних накладних.

Також суд зауважує, що якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за видатковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення у платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом (постанова Верховного Суду від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19).

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умовами ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Суди розглядають справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ГПК України випадках.

Таким чином, суд встановив, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не доведено, що ним не отримано товар за договором №07/13-145 купівлі-продажу необроблених круглих лісоматеріалів від 07.06.2019 року, а сплачені кошти у розмірі 332 258,87 грн є попередньою оплатою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є безпідставними, не підтвердженими належними доказами і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Сумське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 332 258,87 грн - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Рішення підписано суддею 04.05.2023.

Суддя О.Ю. Соп`яненко