ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" травня 2023 р. Cправа № 902/213/23

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

за участю представників сторін:

позивача Талоконов К.В., ордер серії АЕ №1179926 від 07.02.2023,

відповідача Бойко А.М., ордер серії АВ №1065142 від 24.02.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (просп. Слобожанський, буд.31Д, м.Дніпро, 49083)

до: Селянського (Фермерського) господарства "ОЛІМП" (вул.Котовського, буд.6, село Кордишівська, р-н Козятинський, Вінницька обл., 22146)

про стягнення 722107,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Селянського (Фермерського) господарства "ОЛІМП" про стягнення заборгованості в сумі 722107,06 грн., з яких 624 279,14 грн - основний борг, 36 685,61 грн - 30% річні, 61 142,45 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за Договором №6481АЛ купівлі-продажу від 29.06.2022, в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрито провадження у справі №902/213/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.03.2023.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву №1К від 07.02.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 20.02.2023 задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

06.03.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На визначену дату в судове засідання 06.03.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами відклав підготовче засідання на 27.03.2023 та задовільнив усне клопотання представника позивача про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

14.03.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує.

На визначену дату в судове засідання 27.03.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами відклав підготовче засідання на 17.04.2023 та задовільнив усне клопотання представника позивача про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

10.04.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

14.04.2023 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив

На визначену дату в судове засідання 17.04.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 03.05.2023 та задовільнив усне клопотання представника позивача про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

У визначену судом дату в судове засідання 03.05.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просив суд їх задовольнити, крім того просив задовольнити судові витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив та просив в позові відмовити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.05.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (позивач, в договорі Продавець) та Селянським (Фермерським) господарством "ОЛІМП" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №6481АЛ (далі Договір), відповідно до п 1.1. якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти та оплатити Трактор DEUTZ-FAHR AGROTRON 6205 G #WSXDU50200LD50136 (надалі - «Товар»).

Комплектація Товару та строк його оплати обговорені в Додатку №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.2. Договору).

Поставка Товару Покупцю здійснюється Продавцем на умовах DDР (за адресою: 22146, Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Кордишівка, вул. Котовського, буд.6), згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року. Строк поставки Товару - протягом 3-х робочих днів після 20 % оплати Товару, але не раніше 01.07.2022 р. Товар буде переданий Покупцю після проведення останнім 20 % оплати за Товар на розрахунковий рахунок Продавця, у відповідності до п. 3.1., п. 3.2., п. 5.1. та Графіку оплати Товару, вказаному в Додатку № 1 до Договору, з наданням видаткових накладних на Товар. У випадку, якщо Покупець порушить передбачені Графіком оплати Товару (Додаток № 1 до Договору) строки оплати за Товар, Продавець, відповідно, переносить строки поставки Товару, і до нього в цьому випадку не можуть застосовуватися передбачені цим Договором та діючим законодавством України санкції за прострочення поставки Товару, і це в будь-якому випадку не буде підставою для розірвання даного Договору як за домовленістю сторін, так і в судовому порядку (п. 2.1. Договору).

Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця в момент підписання Сторонами акту приймання-передачі відповідно до умов цього Договору. Зобов`язання Продавця по поставці Товару Покупцеві (а також передачі Покупцеві всіх супровідних документів на Товар, що вимагаються цим Договором та чинним законодавством, включаючи документи, що підтверджують якість товару, а також документи (крім Сертифікат' відповідності), що вимагаються чинним законодавством для здійснення Покупцем реєстрації Товару в органах Держтехнагляду) вважаються виконаними в повному обсязі з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі (момент поставки). Продавець зобов`язуються надати покупцеві сертифікат відповідності на протязі 14 робочих днів з моменту запрацювання відповідного органу який буде видавати сертифікати (п. 2.2. - 2.4. Договору).

Ціна на Товар формується виходячи з вартості Товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в Додатку №1 до Договору. При цьому оплата Товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули: S=Z х А гривень, де S - ціна Товару на момент оплати (грн); Z - ціна Товару у валюті, зазначена у п. 3.2 цього Договору; А - курс продажу Євро, визначений на підставі Постанови НБУ №18 від 24.02.2022 (зі змінами та доповненнями), збільшений на 3% (надалі іменується «Міжбанківський курс») на дату фактичної сплати Покупцем коштів за Товар (п. 3.1. Договору).

Загальна вартість Товару (ціна Договору) становить 3 258 849,00 гривень, в тому числі ПДВ 20 % у розмірі 543 141,50 гривень, що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, укладання цього Договору, становить 102 000,00 Євро (п. 3.2. Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 цього Договору та Додатком № 1 до Договору. Враховуючи валютну складову вартості Товару, що є предметом Договору, Сторони погодили, що всі сплачені Покупцем грошові кошти за Товар в гривні зараховуються Продавцем в рахунок оплати Товару в Євро виходячи з Міжбанківського курсу, встановленого на відповідний (мінімально дозволений) банківський день (встановлений чинною Постановою НБУ щодо строків здійснення банками купівлі іноземної валюти за дорученням юридичних осіб). При цьому, якщо сплачених Покупцем грошових коштів в гривні не достатньо для виконання ним зобов`язань з оплати Товару в Євро згідно умов Договору, Покупець зобов`язаний впродовж 10 календарних днів з дня відповідної сплати коштів за Товар здійснити відповідну доплату; якщо сплачених Покупцем грошових коштів в гривні виявиться більше, ніж необхідно для виконання ним зобов`язань з оплати Товару в Євро згідно умов Договору, Продавець зобов`язаний впродовж 10 календарних днів з дня відповідної сплати коштів за Товар повернути Покупцю надлишково сплачені ним грошові кошти або зарахувати їх в рахунок майбутніх платежів по Договору (п. 3.3. та п. 3.4. Договору).

Сторони домовились, що при зміні курсу валют на дату зарахування грошових коштів, по відношенню до курсу, встановленого п. 3.2 Договору, пропорційно автоматично змінюється і Загальна вартість Товару (ціна Договору), і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну Загальної вартості Товару (Ціни Договору) (п. 3.5. Договору).

Продавець гарантує, що Товар поставляється в робочому стані та комплектності відповідно до Додатку № 1 до цього Договору. Покупець одержує гарантійні зобов`язання, зміст та умови яких оформляються Гарантійним полісом (Додаток № 3), підписаним сторонами. Усі питання, пов`язані з гарантійними зобов`язаннями обговорюються в Гарантійному полісі. Всі питання, пов`язані з технічним обслуговуванням техніки обговорені в Сервісній книзі. Продавець гарантує провести консультації для представників Покупця щодо Товару. Для причіпного обладнання Продавець забезпечує шефмонтаж-налагодження, для іншої техніки - налагодження, калібрування та запуск техніки в полі. Під час приймання Товару Покупець зобов`язаний в присутності Продавця перевірити якість, комплектність та відповідність Товару умовам Договору. Підписання Покупцем акту приймання-передачі Товару свідчить та підтверджує той факт, що Товар передано Покупцеві у належному стані та якості (п. 4.1. - 4.5. Договору).

Платежі за Товар здійснюються Покупцем на користь Продавця за банківськими реквізитами, вказаними в Договорі, в 3 етапи: - 1-й етап - перший платіж; - 2-й етап - другий платіж; - 3-й етап - оплата ціни договору, яка залишилася. Платежі здійснюються у відповідності з Графіком оплати Товару, вказаним в Додатку № 1 до цього Договору, з обов`язковим врахуванням вимог розділу 3 цього Договору (п. 5.1. Договору).

Всі витрати, пов`язані з оформленням Товару в органах державної реєстрації, несе Покупець. У разі зміни чи введення додаткових обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо, які підлягають сплаті при розмитненні Товару при його ввезенні на митну територію України або впливають на Ціну Договору, з моменту укладання цього Договору до остаточного розрахунку, Загальна вартість Товару (ціна Договору) підлягає корегуванню відповідно до здійснених змін таких обов`язкових платежів. Про збільшення розміру загальної вартості Товару Продавець повідомляє Покупця рекомендованим листом за адресою, зазначеною у Договорі, з наданням, у разі необхідності, документів, що підтверджують зміни чи введення додаткових обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо. При настанні обставин, визначених у п. 5.3 Договору, підписання додаткової угоди про зміну ціни Договору не є обов`язковим, але Сторони мають право укласти додаткову угоду до цього Договору про зміну ціни Договору (п. 5.2. - 5.4. Договору).

У разі порушення Продавцем термінів поставки Товару, передбачених цим Договором, він виплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми першого платежу, за кожен день прострочення поставки. У разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30% річних від суми простроченого платежу. Перший платіж є попередньою оплатою Покупця за Договором. У разі невиконання Покупцем своїх зобов`язань за даним Договором (в тому числі, якщо прострочення оплати складає більше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів), а також у випадку відмови від цього Договору, Продавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку. У разі порушення Покупцем умов експлуатації Товару в гарантійний період, обговорених в Гарантійному полісі на Товар та Сервісній книзі, Продавець знімає з себе всі зобов`язання щодо виконання гарантійних ремонтів та гарантійного обслуговування Товару, обговорених в Гарантійному полісі. Сплата штрафних санкцій, передбачених цим Договором, не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим Договором (п. 6.1. - 6.5. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 29.06.2023 р., але, у будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань (п. 10.1. Договору).

Договір обопільно підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

До договору між сторонами підписано Додаток №1 до Договору, а саме Специфікація товару в якій зазначено найменування та комплектація Товару та Специфікація вартості Товару в якій визначено ціна Товару в гривнях та Євро, а саме 3 258 849,00 грн /102 000,00 Євро та зазначено Міжбанківський курс на « 29» червня 2022р., складає 3 194,95 грн. за 100 Євро, а також зазначено графік оплати Товару: Перший платіж 20 400,00 євро/651 769,80 грн до 29.06.2022; Другий платіж 20 400,00 євро/651 769,80 грн до 22.09.2022; Оплата суми договору, що залишилася 61 200,00 євро/1 955 309,40 грн до 24.11.2022.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами 30.06.2022 покупцем була проведена перша оплата в розмірі 651 769,80 грн, що на день оплати згідно п. 3.1. Договору склало еквівалент 20 559,98 Євро (651 769,80 гри/31,7009 гривень за 1 Євро (курс НБУ 30,7776 грн за 1 Євро + 3%)).

Переплату 159,98 Євро (20 400,00 Євро - 20 559,98 Євро) на підставі п. 3.4. Договору позивачем було зараховано в рахунок оплати Другого платежу.

30 червня 2022 року між Продавцем та Покупцем складено та підписано Акт приймання-передачі (Додаток № 2 до Договору), згідно якого Продавець передав Покупцю, а Покупець прийняв Трактор DEUTZ-FAHR AGROTRON 6205 G #WSXDU50200LD50136, 2022 р.в.

Пунктом 3 даного Акту сторони узгодили, що з моменту його підписання зобов`язання Продавця з передачі Товару Покупцю вважаються виконаними.

18.11.2022 відповідачем було частково сплачено Другий платіж по Договору на суму 166 345,16 грн, що на день оплати згідно п. 3.1 Договору склало 4 276,10 Євро (166 345,16 грн/38,9011 гривень за 1 Євро (курс НБУ 37,7681 грн за 1 Євро + 3%)).

25.11.2022 відповідачем було сплачено 2 422 720,86 грн, що на день оплати згідно п. 3.1 Договору склало 61 782,51 Євро (2 422 720,86 грн/39,2137 гривень за 1 Євро (курс НБУ 38,0716 грн за 1 Євро + 3%)).

Дану оплату зараховано в якості доплати Другого платежу по Договору на суму 626 004,42 грн (20 400,00 Євро - 159,98 Євро - 4 276,10 Євро - 61 782,51 Євро), а також часткової сплати Оплати суми договору, що залишилася на суму 45 818,59 Євро (1796 716,44 грн).

Інших платежів у межах договору купівлі-продажу № 6481АЛ від 29.06.2022 Селянським (Фермерським) господарством «ОЛІМП» здійснено не було, що підтверджено і відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до умов договору зокрема п. 3.1 Договору станом на останній день здійснення оплати (25.11.2022) у відповідача існує заборгованість в розмірі 15 381,41 Євро.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, оскільки на момент створення даної позовної заяви загальна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений Товар складає суму, еквівалентну 15 381,41 Євро, тому перерахувавши суму заборгованості відповідача відповідно до п. 3.1. Договору за курсом продажу Євро встановленого Національним банком України станом на 07.02.2023 сума, заборгованості відповідача становить 624 279,14 грн (15 381,41 Євро * 40.5866 грн за 1 Євро (курс НБУ 39.4045 грн за 1 Євро + 3%)).

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 36 685,61 грн - 30% річних та 61 142,45 грн. - пені (обрахованої на суму заборгованості станом на 25.11.2022 в розмірі 603 162,00 грн за період прострочення з 25.11.2022 по 06.02.2023).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо заявленої суми заборгованості зазначаючи, що відповідачем було здійснено оплату товару у повному обсязі відповідно до видаткової накладної №73737 від 30.06.2022 в сумі 3 240 835,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12 від 30.06.2022 на суму 651769,80 грн, платіжною інструкцією №232 від 18.11.2022 на суму 166 345,16 грн та меморіальним ордером №172316681 від 25.11.2022 на суму 2 422 720,86 грн.

Також відповідач зазначає, що у зв`язку із недобросовісною поведінкою позивача, яка виразилася у приховуванні факту відсутності сертифікату - відповідності затвердженому типу на Трактор на день його поставки СФГ «Олімп», то взагалі купівля - продаж даного Товару, а саме сплата повної суми вартості його відбулась би в липні місяці 2022 року, що підтверджується гарантійним листом АТ Комерційний банк «Приватбанк» Козятинське відділення. Адже, за умови дотримання позивачем взятих на себе зобов`язань із надання всієї необхідної документації на трактор він був би вчасно зареєстрований у Держтехнагляді, та грошові кошти, гарантовані Банком, були б сплачені на рахунок позивача і курсової різниці, яка придумана на даний час Позивачем станом на момент подання позовної заяви, не виникло б. Недобросовісна поведінка позивача призвела до того, що відповідач вчасно не зареєстрував трактор у Держтехнагляді та не отримав фінансування від Банку.

За вищевказаних обставин, на переконання відповідача, оскільки СФГ «Олімп» було в повному обсязі сплачено кошти за поставлений товар в сумі 3240835,82 грн., відповідно до видаткової накладної №73737 від 30.06.2022 року, виданою ТОВ «Компанія «Альбіон», тому не можна вважати що Відповідачем не виконано умови Договору, в тому числі з накладенням відповідних штрафних санкцій у вигляді сплати пені та 30% річних.

Крім того, відповідач заперечуючи щодо стягнення витрат на правничу допомогу зокрема посилається на висновок Верховного Суду у справі № 922/3812/19, в якому зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.

З огляду на викладене просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що зобов`язання Продавця по поставці Товару Покупцеві вважаються виконаними в повному обсязі 30.06.2022 - з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передач і (момент поставки), а надання сертифікату відповідності Покупцеві мало відбутися на протязі 14 робочих днів з моменту запрацювання відповідного органу який буде видавати сертифікати.

У той же час відповідний сертифікат самим позивачем було отримано лише 06.10.2022, тому твердження відповідача про недобросовісність поведінки позивача, яка полягає нібито у приховуванні факту відсутності сертифікату відповідності на Товар на день його поставки, є таким, що не відповідає дійсності. При цьому, жодними умовами Договору не передбачено яким чином ненадання сертифікату відповідності у вказаний термін пов`язано із здійсненням відповідачем оплат чи отриманням фінансування від банку.

З огляду на це просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач спростовує твердження позивача про не можливість отримання сертифікату відповідності.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті товару.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 189 Господарського кодексу України передбачено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Згідно з приписами статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина 2 статі 533 Цивільного кодексу України).

Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом вище в п. 3.1. - 3.4 Договору сторонами визначено, що ціна на Товар формується виходячи з вартості Товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в Додатку №1 до Договору. При цьому оплата Товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули: S=Z х А гривень, де S - ціна Товару на момент оплати (грн); Z - ціна Товару у валюті, зазначена у п. 3.2 цього Договору; А - курс продажу Євро, визначений на підставі Постанови НБУ №18 від 24.02.2022 (зі змінами та доповненнями), збільшений на 3% (надалі іменується «Міжбанківський курс») на дату фактичної сплати Покупцем коштів за Товар. Загальна вартість Товару (ціна Договору) становить 3 258 849,00 гривень, в тому числі ПДВ 20 % у розмірі 543 141,50 гривень, що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, укладання цього Договору, становить 102 000,00 Євро. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 цього Договору та Додатком № 1 до Договору. Враховуючи валютну складову вартості Товару, що є предметом Договору, Сторони погодили, що всі сплачені Покупцем грошові кошти за Товар в гривні зараховуються Продавцем в рахунок оплати Товару в Євро виходячи з Міжбанківського курсу, встановленого на відповідний (мінімально дозволений) банківський день (встановлений чинною Постановою НБУ щодо строків здійснення банками купівлі іноземної валюти за дорученням юридичних осіб). При цьому, якщо сплачених Покупцем грошових коштів в гривні не достатньо для виконання ним зобов`язань з оплати Товару в Євро згідно умов Договору, Покупець зобов`язаний впродовж 10 календарних днів з дня відповідної сплати коштів за Товар здійснити відповідну доплату; якщо сплачених Покупцем грошових коштів в гривні виявиться більше, ніж необхідно для виконання ним зобов`язань з оплати Товару в Євро згідно умов Договору, Продавець зобов`язаний впродовж 10 календарних днів з дня відповідної сплати коштів за Товар повернути Покупцю надлишково сплачені ним грошові кошти або зарахувати їх в рахунок майбутніх платежів по Договору.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Крім того, за змістом чч.2, 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором у визначені в Специфікаціях строки з урахуванням розділу 3 Договору, не було здійснено повної оплати вартості товару на суму 15 381,41 Євро тому позивач на день складання позовної заяви здійснив перерахунок заборгованості з урахуванням курсової різниці відповідно до умов договору.

В результаті викладеного, господарський суд, перевіривши розрахунок суми основного боргу з урахуванням курсової різниці, помилок в розрахунку позивача не виявив, тому основний борг в сумі 624 279,14 грн підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі як такий що підтверджується матеріалами справи та відповідає умовам договорів.

Щодо тверджень відповідача про недобросовісну поведінку позивача, яка виразилася у приховуванні факту відсутності сертифікату - відповідності затвердженому типу на Трактор на день його поставки СФГ «Олімп», суд погоджується з твердженнями позивача про те що відповідачем не підтверджено жодними доказами яким чином ненадання сертифікату відповідності пов`язано із здійсненням відповідачем оплат чи отриманням фінансування від банку.

З огляду на це заперечення відповідача судом оцінюються критично та до уваги не приймаються.

Крім суми основного боргу з урахуванням курсової різниці позивач просить стягнути з відповідача 36 685,61 грн - 30% річних та 61 142,45 грн. - пені (обрахованої на суму заборгованості станом на 25.11.2022 в розмірі 603 162,00 грн за період прострочення з 25.11.2022 по 06.02.2023).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 6.2 Договору у разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30% річних від суми простроченого платежу.

З даного пункту Договору вбачається, що сторони збільшили відсотки річні.

Перевіривши за допомогою системи "ЛІГА ЗАКОН", розрахунки заявлених до стягнення пені та 30% річних (обраховані на суму заборгованості станом на 25.11.2022 в розмірі 603 162,00 грн за період прострочення з 25.11.2022 по 06.02.2023), судом помилок не виявлено, тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення 36 685,61 грн - 30% річних та 61 142,45 грн. - пені є правомірними та обґрунтованими, такими, що відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приймає рішення про зменшення розміру пені та 30% річних на 50%, з власної ініціативи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини Постанови Великої палати Верховного Суду України від 18.03.2020 у справі №902/417/18 слідує, що главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Крім того, відповідно до встановлених обставин справи, за змістом розділу 6 укладених сторонами договорів, положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності із об`єктивними обставинами складної ситуації у державі, економічного її становища та те що відповідач є аграрним виробником, який, серед інших, покликаний забезпечити продовольчу безпеку в країні, яка перебуває у стані збройного конфлікту з Російською Федерацією, і покладення надмірного фінансового тягаря на останнього може призвести до погіршення його матеріального становища та неможливості виконання ним своїх основних завдань, сплатою відповідачем значної частини вартості товару у строки визначені договором, враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також те, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин які є підставою для зменшення розміру пені та відсотків річних.

Також, враховано самий правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Крім того судом взято до уваги відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

З огляду на викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшує розмір заявлених до стягнення 30 % річних та пені на 50% з заявлених: 36 685,61 грн - 30% річних до 18 342,81 грн та 61 142,45 грн. - пені до 30 571,23 грн.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів щодо зменшення сум 30% річних та пені.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України з покладенням витрат по сплаті судового збору і в частині вимог, за якими відмовлено у позові у зв`язку із зменшенням.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивачем в позовній заяві зазначено стосовно розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи 17.01.2022 між Адвокатським бюро «Толоконова Кирила» та ТОВ "Компанія "Альбіон" укладено договір про надання правової допомоги №1/02-22, предметом даного договору є надання Бюро Клієнту правової допомоги

Додатковою угодою №11від 27.01.2023 до договору про надання правової допомоги №1/02-22 від 17.01.2022, визначено, що дана Додаткова угода визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги Бюро у спорі про стягнення з Селянського (Фермерського) господарства «ОЛІМП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» заборгованості за договором купівлі-продажу № 6481АЛ від 29 червня 2022 р. Розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної в п. 1 цієї Додаткової угоди справи у суді першої інстанції складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. Сторони погодили, що вищезазначений розмір гонорару за палання правничої (правової) допомоги встановлений у цій Додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та втраченого Бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні ч, 3 ст. 126 ГПК України. Повна оплата гонорару за надання правничої (правової) допомоги за цією Додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. Розмір «гонорару успіху» за досягнення позитивного результату внаслідок надання Бюро правничої (правової) допомоги Клієнту відповідно до цієї Додаткової угоди складає 10 000,00 (десять тисяч) грн. Під «досягненням позитивного результату» сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь Клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову без врахування штрафних санкцій. Повна оплата «гонорару успіху» за досягнення позитивного результату за цією Додатковою угодою здійснюється впродовж 90 календарних днів з дати ухвалення судом першої інстанції відповідного рішення.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).

Суд зазначає, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок викладений у постанові Верховного суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 р.

Також в матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги серії АЕ № 1179926 від 07.02.2023 та платіжні доручення № 5896 від 02.02.2023 на суму 15000,00 грн.

Таким чином понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до суду відповідачем не подавалось. Заперечення викладені у відзиві на позовну заяву викладені у формі цитування постанов Верховного суду в яких викладені позиції щодо неспівмірності заявлених сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, у відзиві відсутнє будь яке обґрунтування не співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу саме у цій справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному ст. 126 ГПК України не доведено їх неспівмірність, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в сумі заявленій позивачем.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240- 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (Фермерського) господарства "ОЛІМП" (вул.Котовського, буд.6, село Кордишівська, р-н Козятинський, Вінницька обл., 22146, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (просп. Слобожанський, буд.31Д, м.Дніпро, 49083, ) 624 279,14 грн. - основного боргу, 18 342,74 грн. - 30% річних; 30 571,23 грн. - пені; 25 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 10 831,61 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення з відповідача 18 342,74 грн. - 30% річних та 30 571,23 грн. - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідача - , ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України

Повне рішення складено 12 травня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи