ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3729/22
Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Гут С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Курлович О.О.,

від відповідача: Лола Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача: Приватного підприємства "РАЦІОН ГРУП" про розірвання договору оренди та виселення.

встановив:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - Департамент, Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства "РАЦІОН ГРУП" (далі - ПП "РАЦІОН ГРУП", Відповідач) , в якій просить розірвати договір оренди від 23.03.2018 р. № 110Ш/1, укладений між Приватним підприємством "ОЛІМПІЯ СЕРВІС" (нині - Приватне підприємство "РАЦІОН ГРУП") та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради; виселити Приватне підприємство "РАЦІОН ГРУП" з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 13,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 45 (Одеська загальноосвітня школа № 110 І-ІІІ Одеської міської ради Одеської області) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Обґрунтовуючи звернення з позовом до господарського суду Департамент посилається на те, що строк дії укладеного 23.03.2018 р. договору оренди № 110Ш/1 продовжувався шляхом укладання відповідних додаткових угод, у той же час 01.02.2020 р. введено в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-ІХ та Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, який передбачав продовження договорів оренди за результатами проведення аукціону. ПП "РАЦІОН ГРУП" реалізовано право на звернення із відповідною заявою про участь у аукціоні, у зв`язку із чим відповідний договір оренди продовжив свою дію на тих самих умовах до моменту проведення аукціону, однак ПП "РАЦІОН ГРУП" допущено порушення взятих на себе за умовами договору обов`язків із внесення орендної плати, що є істотним порушення умов останнього та надає Департаменту право на звернення із позовом про розірвання договору та виселення із приміщення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 р. позовній заяві Департаменту присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/3729/22 та визначено суддю Гута С.Ф. для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.01.2023 р. прийнято позовну заяву Департаменту до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3729/22, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.02.2023 р.

27.01.2023 р. ПП "РАЦІОН ГРУП" реалізовано право на подачу відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Департаменту. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, Відповідач серед іншого посилається на те, що однією із підстав для розірвання договору оренди є невнесення орендної плати, у той же час за розрахунком Позивача за Відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 0,38 грн за період з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р.; Департаментом при нарахування заборгованості не враховано факт введеного в країні воєнного стану, припинення очного освітнього процесу та обмеження доступу до приміщень закладів освіти, в одному з яких і орендовано приміщення, посилаючись на приписи статті 762 ЦК України, а саме частину 6, у зв`язку із неможливістю використовувати орендоване приміщення, рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 р. № 969-VIII; відсутність порушеного права Позивача та додаткового зазначає про відсутність позовної вимоги про стягнення суми заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2023 р. відкладено підготовче засідання на 28.02.2023 р.

15.02.2023 р. Департаментом реалізовано право на подачу відповіді на відзив, в якій заперечує проти позиції Відповідача, посилаючись на те, що ПП "РАЦІОН ГРУП" не звертався із заявою про неможливість використання переданого в оренду приміщення у зв`язку із обмеженим доступом або виникненням інших форс-мажорних обставин; відсутність порушення процесуального закону при зверненні із позовом до господарського суду; відсутність вимоги про стягнення заборгованості зумовлено співвідношенням відповідної заборгованості із розміром судового збору, що може негативно відобразитись на коштах місцевого бюджету.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.02.2023 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/3729/22 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.03.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3729/22 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.03.2023 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.03.2023 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 25.04.2023 р.

В процесі розгляд справи представник Департаменту підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову, представник ПП "РАЦІОН ГРУП" натомість заперечував проти заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

25.04.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

23.03.2018 р. між Департаментом (Орендодавець) та Приватним підприємством «ОЛІМПІЯ СЕРВІС» (правонаступником якого є ПП "РАЦІОН ГРУП") (Орендар) укладено договір оренди № 110Ш/1 (Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 13,3 кв.м що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 10 (Одеська загальноосвітня школа № 110 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області) (об`єкт оренди).

Термін дії договору оренди до 30.06.2018 р. (пункт 1.3 Договору).

Орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 1846 зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради (пункт 2.1 Договору).

За орендоване приміщення Орендар, зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 636 (шістсот тридцять шість) грн 56 коп. (без урахування податку на додану вартість) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 2.2 Договору).

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (пункт 2.4 Договору).

Розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством (пункт 2.5 Договору).

Вказані у п. 1.1. приміщення Орендодавцем передаються Орендарю виключно для організації харчування учнів (пункт 4.1 Договору).

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору (пункт 5.1 Договору).

За несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний (пункт 5.2 Договору).

У разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу. Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкта оренди. Також орендодавець має право відмовитись від договору оренди, у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, невиконання поточного та капітального ремонту, в порядку, передбаченому цим договором та законодавством України. У разі відмови Орендодавця від договору оренди, Договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору (пункт 5.3 Договору).

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання було наслідком форс-мажорних обставин, за умови повідомлення стороною, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань за договором, протилежну сторону у триденний термін (пункт 6.1 Договору).

Після закінчення строку дії договору, Орендар має переважне право на його продовження на нових умовах, у разі нелажного виконання ним умов договору та за відсутності у Орендодавця наміру передачі об`єкту оренди на наступний термі на конкурсних засадах (пункт 7.7 Договору).

23.03.2018 р. між Орендодавцем та Орендарем підписано акт приймання-передачі нежитлового приміщення за Договором.

23.03.2023 р. між Орендодавцем та Орендарем складено додатковий договір № 1 до Договору, відповідно до якого керуючись рішенням Одеської міської ради від 14.12.2017 р. № 2779-VІІ «Про встановлення розміру орендної плати на 2018 рік» (п. 3), орендну плату з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р. розраховано у розмірі 1,0 грн у рік (1,2 грн з ПДВ) та викладено пункт 2.2 Договору у наступній редакції: «За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату: з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р. в розмірі 1 грн в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції)».

06.08.2018 р. між Орендодавцем та Орендарем складено додатковий договір № 2 до Договору, відповідно до якого продовжено термін дії Договору та керуючись рішенням Одеської міської ради від 06.06.2018 р. № 3357-VІІ «Про встановлення розміру орендної плати на 2018 рік» (п. 3), орендну плата з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р. розраховано у розмірі 1,0 грн у рік (1,2 грн з ПДВ) та викладено пункт 2.2 Договору у наступній редакції: «За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату: з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р. в розмірі 1 грн в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції)».

24.06.2019 р. між Орендодавцем та Орендарем складено додатковий договір № 3 до Договору, відповідно до якого, керуючись рішенням Одеської міської ради від 12.06.2019 р. № 4747-VII «Про встановлення змін до рішення Одеської міської ради від 12.12.2018 року № 4068-VІI «Про встановлення розміру орендної плати на 2019 рік» (п. 1.3.) та відповідно до Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради № 4214-VII від 30.01.2019 р. «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси» орендна плата з « 01 » січня 2019 р. розрахована у розмірі 1,0 грн у рік (1,2 грн з ПДВ). Викладено пункт 1.3 Договору у новій редакції: «продовжити термін дії цього Договору до « 31» грудня 2019 року (до тридцять першого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року)» та пункт 2.2 Договору у новій редакції: «За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату: з 01.01.2019 р. в розмірі 1 грн. в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції)».

16.10.2019 р. між Орендодавцем та Орендарем складено додатковий договір № 4 до Договору, відповідно до якого, змінено назву Орендаря з «ПП «Олімпія Сервіс» на «ПП «РАЦІОН ГРУП» на підставі Протоколу № 26 загальних зборів засновників ПП «Олімпія Сервіс» від 14.08.2019 р., Статуту та Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

01.04.2020 р. між Орендодавцем та Орендарем складено додатковий договір № 5 до Договору, відповідно до якого, пункт 1.3 Договору доповнено наступним: «Продовжити термін дії цього Договору на 1 (один) рік, а саме з « 01» січня 2020 р. до « 31» грудня 2020 р. (тридцять першого грудня дві тисячі двадцятого року)».

Договір та Додаткові договори (угоди) до нього підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

ПП "РАЦІОН ГРУП" звернулось до Департаменту із заявою від 08.09.2020 р. № 1/08, в якій просив продовжити дію договорів нежитлових приміщень, що розташовані у Київському та Малиновському районах міста Одеси, відповідно до доданих до цієї заяви додатків. Як вбачається з відміток штампу вхідної кореспонденції, цю заяву отримано ДКВ ОМР 08.09.2020 р.

У матеріалах справи відсутні додатки до вказаної заяви, однак у позовній заяві визнається обставина повідомлення в ній і про намір Відповідача продовжити укладений Договір оренди.

Із представленого Департаментом розрахунку заборгованості у період з листопада 2021 р. по жовтень 2022 р. за ПП "РАЦІОН ГРУП" обліковується заборгованості у розмірі 0,38 грн. Початок порушення зобов`язання є липень 2022 р. (0,08 грн), станом на жовтень 2022 р. розмір заборгованості становить 0,38 грн.

10.03.2023 р. Департаментом освіти та науки Одеської міської ради оприлюднено наказ № 91, відповідно якого тимчасово призупинено освітній процес у закладах дошкільної освіти та дошкільних групах інших закладів освіти; зобов`язано забезпечити з 14.03.2022 р. організацію освіти в закладах загальної середньої та позашкільної освіти за дистанційною формою навчання та індивідуальною формою.

Як вбачається з інформації, що міститься на офіційному сайті Департаменту освіти та науки Одеської міської ради https://osvita-omr.gov.ua, за результатами проведеного опитування 97 % батьків в Одесі обрали дистанційну форму навчання для своїх дітей в 2022-2023 роках, а для тих батьків, які обрали для своєї дитини очну форму навчання, освітній процес організовується в одному із закладів освіти, який має належне укриття.

ПП "РАЦІОН ГРУП" звернулось до Департаменту із заявою від 17.03.2022 № 2/17, в якій, із посиланням на Розпорядження Одеської обласної військової адміністрації "Про організацію освітньої діяльності в Одеській області на період воєнного стану" від 08.03.2022 № 79/А-2022, а також лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, просило не нараховувати орендну плату на приміщення, що зазначені переліком, за період з 24.02.2022 р. по офіційну дату закінчення обставин, що є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності. У переліку в цьому листі вказано й приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 10 (Одеська загальноосвітня школа № 110 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області), передане в оренду за Договором.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2022 р. № 969-VIII на період воєнного стану та до його припинення (скасування) за договорами оренди комунального майна територіальної громади м. Одеси, укладеними до 24 лютого 2022 року, звільнено від орендної плати орендарів, які зокрема орендують нерухоме комунальне майно закладів освіти комунальної власності територіальної громади м. Одеси, але не користуються ним у зв`язку із обмеженням доступу.

09.01.2023 р. між Комунальною установою «ЦЕНТР ФІНАНСУВАННЯ ТА ГОСПОДАРСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ЗАКЛАДІВ ТА УСТАНОВ СИСТЕМИ ОСВІТИ МАЛИНОВСЬКОГО РАЙОНУ М. ОДЕСИ» (Замовник) та ПП "РАЦІОН ГРУП" (Постачальник) укладено договір про закупівлю № 12/23 (Договір про закупівлю), відповідно до пункту 1.1 та 1.2 якого Постачальник зобов`язується протягом 2023 року надати закладам освіти послуги зазначені у п.1.2., а Замовник оплатити такі послуги. Найменування (номенклатура, асортимент) послуги: 55510000-8 Послуги їдалень (послуги з організації харчування дітей в закладах освіти Малиновського району м. Одеси). Організація харчування містить виготовлення готових страв для забезпечення харчуванням учнів та вихованців закладів освіти Малиновського району м. Одеси. Виготовлення готових страв містить приготування сніданку для учнів 1-4 класів, обіду для учнів пільгового контингенту, сніданку, обіду та полуденника для дітей пільгової категорії в пришкільних таборах (в літній період).

Ціна цього Договору становить за КЕКВ 2230 - 24266800 грн 00 коп. (двадцять чотири мільйони двісті шістдесят шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок) (без ПДВ). Вартість одноденного харчування: 1 учня 1-4 класів складає 43 грн. 20 коп. (без ПДВ), вартість одноденного харчування 1 учня в пришкільних таборах в літній період складає 48 грн. 50 коп. (без ПДВ), харчування 1 учня пільгового контингенту складає 50 грн. 00 коп. (без ПДВ) (пункт 3.1 Договору про закупівлю).

Строк надання послуг - протягом 2023 р. (пункт 5.1 Договору про закупівлю).

Місце надання послуг - заклади освіти Малиновського району м. Одеси, відповідно до Дислокації (Додаток №1) (пункт 5.2 Договору про закупівлю).

Додатом № 1 до Договору про закупівлю визначено дислокацію місць надання послуг, серед яких Одеська гімназія № 110 Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Василя Стуса, 10).

Договір про закупівлю підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як визначено частиною 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

В свою чергу, пункт 2 частини 1 статті 287 ГК України встановлює, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Водночас частина 5 вказаної статті передбачає, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частини 4 статті 284 ГК України).

Оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк (пункт 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX).

Відповідно до пункту 1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX, цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року, крім окремих визначених в ньому положень.

Згідно із пунктом 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX, договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди нежилого приміщення від 23.03.2018 р. № 110/Ш1 строк його внаслідок укладення Додаткових угод продовжено до 31.12.2020 р. При цьому подальше продовження дії укладеного Договору оренди відбувається в порядку, визначеному Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною 1 статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною 2 статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами 11 та 12 частини 2 статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Відповідно досліджених в описовій частині рішення Додаткових договорів (угод) до Договору, строк дії останнього неодноразово продовжувався.

ПП "РАЦІОН ГРУП" не відноситься до осіб (установ, організацій), які мають право на отримання в оренду майна без проведення аукціону відповідно до норм частин 1 та 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX. Так само у матеріалах справи відсутні відомості про включення ПП "РАЦІОН ГРУП" до переліків підприємств, установ, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, визначених Кабінетом Міністрів України та/або представницьким органом місцевого самоврядування.

Отже, продовження Договору оренди повинно здійснюватися за результатами проведення аукціону.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX передбачено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Відповідно до частин 9, 10 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX, після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону. Зміст оголошення, особливості проведення аукціону на продовження договору оренди, порядок компенсації вартості невід`ємних поліпшень та застосування переважного права чинного орендаря на продовження договору оренди в ході аукціону визначаються Порядком передачі майна в оренду.

Частиною 2 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX встановлено, що Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією. Особливості передачі в оренду комунального майна, передбачені цим Законом, додатково можуть визначатися рішенням представницьких органів місцевого самоврядування з урахуванням вимог і обмежень, передбачених цим Законом і Порядком передачі майна в оренду.

Пунктом 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках.

Згідно із пунктом 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, орендар, що має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна. Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX потенційний орендар має право подати в ЕТС заяву на оренду майна у випадку, якщо об`єкт оренди був включений до Переліку першого типу згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX, положення статей 5, 6, 11, 14, частини 8 статті 15, частини 6 статті 16 цього Закону (в частині роботи ЕТС), які стосуються внесення (включення) та опублікування інформації в ЕТС, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в ЕТС, опублікування в ЕТС Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, вводяться в дію з 1 жовтня 2020 року. Подання заяв, у тому числі заяв на оренду, передбачених статтями 6, 11, 14 цього Закону, здійснюється в паперовій або в електронній формі (без використання ЕТС) до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень.

Згідно із підпунктом 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 р. № 483, до початку роботи електронної торгової системи Порядок у частині внесення (включення) та оприлюднення інформації в електронній торговій системі, надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в електронній торговій системі, оприлюднення в електронній торговій системі Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 11, 14, частиною 8 статті 15, частиною 6 статті 16 Закону (в частині роботи електронної торгової системи), застосовується у такий спосіб: шляхом оприлюднення на офіційних веб-сайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування або уповноваженого ним органу; шляхом внесення, подання, надсилання в паперовій або в електронній формі (без використання електронної торгової системи).

Отже, ПП "РАЦІОН ГРУП" мало право подати заяву на оренду (продовження договору) в паперовій формі до 01.10.2020 р. на підставі норм підпункту 1 пункту 1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX і підпункту 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 р. № 483.

Як вже зазначалось, ПП "РАЦІОН ГРУП" звернулось 08.09.2020 р. до ДКВ ОМР із заявою № 1/08 про продовження дії договорів нежитлових приміщень, тобто Відповідачем як Орендарем реалізовано право на подання у паперовій формі заяви про продовження Договору оренди у відповідності до вищенаведених приписів законодавства.

Відповідно до пункту 144 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець протягом десяти робочих днів з дати отримання такої заяви, приймає одне з рішень, передбачених частиною 9 статті 18 Закону.

Рішення про відмову в продовженні договору оренди може бути прийнято у випадках, передбачених статтею 19 Закону, а також у разі невідповідності орендаря вимогам, установленим статтею 4 Закону. Таке рішення оприлюднюється орендодавцем в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення.

У разі прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди на підставі необхідності майна для власних потреб балансоутримувача, здійснюються дії, передбачені пунктом 142 цього Порядку.

Якщо рішенням представницького органу місцевого самоврядування встановлено, що рішення про продовження договору оренди або про відмову у продовженні приймаються представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеним ним органом, відповідні рішення приймаються протягом 60 робочих днів з дати отримання заяви орендаря про продовження договору.

Неприйняття протягом зазначеного строку одного із зазначених рішень представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеним ним органом вважається прийняттям ним рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Рішення про оголошення аукціону та оголошення про проведення аукціону на продовження договору оренди оприлюднюються орендодавцем в електронній торговій системі протягом десяти робочих днів з дати прийняття такого рішення. У межах зазначеного строку орендодавець може переглянути умови та додаткові умови (у разі наявності) оренди майна згідно з пунктами 51 та 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 146 цього Порядку.

Отже, на підставі наведених норм, неприйняття Департаментом протягом 60 робочих днів з дати отримання заяви орендаря - ПП "РАЦІОН ГРУП" від 08.09.2020 № 1/08 рішень про продовження договору оренди або про відмову у його продовженні, вважається прийняттям ним рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Згідно із пунктом 151 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, у разі коли переможцем аукціону став чинний орендар, між орендодавцем, балансоутримувачем та чинним орендарем укладається додаткова угода про продовження договору оренди майна. Додаткова угода укладається шляхом викладення договору оренди в новій редакції згідно з примірним договором оренди. У разі відмови балансоутримувача від підписання додаткової угоди про продовження договору оренди така угода укладається між орендодавцем та чинним орендарем.

Додаткова угода про продовження договору оренди майна оприлюднюється в порядку та строки, передбачені цим Порядком для оприлюднення договорів оренди.

Якщо переможцем став інший учасник аукціону, договір з чинним орендарем припиняється у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено. При цьому якщо строк дії договору оренди з чинним орендарем закінчився, такий договір вважається продовженим до моменту укладення договору з переможцем аукціону або до моменту настання випадку, передбаченого пунктом 152 цього Порядку.

Пунктом 152 цього порядку передбачені випадки, коли аукціон на продовження договору оренди визнається таким, за результатами якого об`єкт не було передано в оренду.

Тобто, нормами вказаних пунктів 134, 143, 144, 151 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, врегульовано відносини сторін договору оренди у період між прийняттям рішення про оголошення аукціону на підставі заяви чинного орендаря і моментом укладення договору з переможцем цього аукціону. При цьому визначено, що навіть коли строк договору оренди з чинним орендарем закінчився, він вважається продовженим. Цим нормативно забезпечується безперервність користування майном і отримання орендної плати державним та місцевим бюджетами до моменту укладення додаткової угоди про продовження договору оренди майна або ж нового договору з переможцем аукціону.

Отже, відповідно до наведених норм, з огляду на наявність рішення про оголошення аукціону на підставі заяви чинного орендаря, Договір оренди вважається продовженим до моменту укладення договору з переможцем аукціону або визнання аукціону на продовження договору оренди таким, за результатами якого об`єкт не було передано в оренду. А відтак, Договір оренди нежилого приміщення від 23.03.2018 р. № 110Ш/1 є чинним.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання укладеного сторонами договору, при цьому встановлено строк виконання відповідного зобов`язання.

Частинами 1 та 4 статті 286 визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Частина друга статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України). Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок буде оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, висновки якої враховуються відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 р. у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Суд враховує висновки Верховного Суду викладені у пунктах 59, 60, 61, 62 постанови від 31.08.2022 р. у справі № 910/15264/21, згідно із якими, відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 р. у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Підсумовуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, слід звернути увагу на те, що існування Листа ТПП від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 не є звільненням від виконання зобов`язань за договором (сплати штрафних санкцій) під час воєнного стану. Втім, це може бути підставою від звільнення, якщо сторона за договором доведе, що внаслідок агресії сусідньої держави неможливо було виконати свої зобов`язання.

Доказів того, що Відповідачем у встановленому законодавством порядку підтверджено настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання матеріали справи не містять. Відповідачем не доведено, що воєнний стан, введений на території України, унеможливлює виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Зокрема, не доведено, що обмеження у навчальному процесі для учнів шкільних закладів в яких орендуються приміщення безпосередньо впливають на можливість виконання обов`язку зі сплати орендної плати за допомогою банківської системи, а також не доведено відсутність необхідних коштів у Відповідача внаслідок цих обставин.

Крім того, господарський суд звертає увагу Відповідача на те, що визначена Департаментом заборгованість у розмірі 0,38 грн не є правовим наслідком порушення зобов`язання із внесення орендної плати у розумінні ЦК та ГК України, а є сумою коштів основного зобов`язання, взятого Відповідачем на себе за умовами укладеного між сторонами Договору оренди.

Господарський суд не приймає доводи Відповідача про наявність підстав для звільнення його від обов`язку з внесення орендної плати у спірному періоді через обставини неможливості використання ним орендованого майна, за які він не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 6 статті 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд на підставі частини 4 статті 236 ГПК України враховує висновки викладені у пунктах 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 910/7495/16, згідно із яким, обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

З урахуванням викладеного вище Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відсутність у частині 6 статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Також, суд враховує висновки викладені у пункті 27 постанови Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/13158/20, згідно із яким, для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, позивач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Як зазначено в описовій частині рішення 10.03.2023 р. Департаментом освіти та науки Одеської міської ради оприлюднено наказ № 91, відповідно якого тимчасово призупинено освітній процес у закладах дошкільної освіти та дошкільних групах інших закладів освіти; зобов`язано забезпечити з 14.03.2022 р. організацію освіти в закладах загальної середньої та позашкільної освіти за дистанційною формою навчання та індивідуальною формою.

Як вбачається з інформації, що міститься на офіційному сайті Департаменту освіти та науки Одеської міської ради https://osvita-omr.gov.ua, за результатами проведеного опитування 97 % батьків в Одесі обрали дистанційну форму навчання для своїх дітей в 2022-2023 роках, а для тих батьків, які обрали для своєї дитини очну форму навчання, освітній процес організовується в одному із закладів освіти, який має належне укриття.

Отже, у частині закладів освіти (шкіл) м. Одеси в яких ПП "РАЦІОН ГРУП" орендує приміщення харчоблоків та буфетів організація освітньої діяльності здійснюється за дистанційною формою навчання. Учасниками процесу не надано та у матеріалах справи відсутні докази, що містять відомості про форму навчання запроваджену у спірний період в Одеській загальноосвітній школі № 110 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області.

Однак, сама обставина організації освітньої діяльності за дистанційною формою навчання не свідчить про неможливість використання орендарем майна з незалежних від нього причин. Відповідачем не надано і матеріали справи не містять доказів на підтвердження відсутності його доступу до найманого приміщення, неможливості для орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних відносин норм частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України щодо звільнення наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Господарський суд також не приймає доводи Відповідача про звільнення його від обов`язку з внесення орендної плати у спірному періоді на підставі рішення Одеської міської ради "Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану" від 29.06.2022 р. № 987-VII.

Адже, згідно із пунктом 1 вказаного рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 р. № 987-VII, на період воєнного стану та до його припинення (скасування) за договорами оренди комунального майна територіальної громади м. Одеси, укладеними до 24.02.2022 р., звільнено від орендної плати орендарів, які, зокрема, орендують нерухоме комунальне майно закладів освіти комунальної власності територіальної громади м. Одеси, але не користуються ним у зв`язку із обмеженням доступу.

Отже, для звільнення від обов`язку з внесення орендної плати на підставі вказаного рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 р. № 987-VII необхідним є наявність обмеження доступу орендаря до нерухомого комунального майна закладів освіти комунальної власності. Однак, як вже зазначалося, Відповідачем не надано і матеріали справи не містять доказів на підтвердження відсутності (обмеження) його доступу до найманого приміщення. А відтак, відсутні й підстави для звільнення ПП "РАЦІОН ГРУП" від внесення орендної плати у спірний період відповідно до вказаного рішення органу місцевого самоврядування.

Пред`являючи позовну заяву Департаментом зазначено, що ПП "РАЦІОН ГРУП" допущено порушення взятих на себе за умовами договору обов`язків із внесення орендної плати, що є істотним порушення умов останнього, що надає право на звернення із позовом про розірвання договору та виселення із приміщення.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до досліджених в описовій частині рішення Додаткових договорів (угод) до Договору оренди, сторонами погоджено внесення у період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р., з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р. та з 01.01.2019 р. орендної плати у розмірі 1,00 грн у рік.

Згідно із пунктом 10 Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 р. № 4214-VII, яка діяла до набрання чинності рішенням Одеської міськради від 28.07.2021 р. № 414-VIII, річна орендна плата за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси встановлюється у розмірі 1 гривні на рік для орендарів (визначених в результаті торгів по закупівлі послуг з організації харчування дітей в закладах освіти) приміщень та іншого майна (обладнання), що використовується орендарями для організації харчування в закладах освіти Одеської міської ради.

Отже, Департаментом укладено Договір з умовою про внесення орендної плати у символічному розмірі однієї гривні на рік за все майно, яка надає йому ознаку оплатності, що є необхідним для цього виду договорів, та з обов`язком для орендаря використовувати приміщення виключно для організації харчування учнів. При цьому, Департамент як виконавчий орган Одеської міської ради послідовно реалізовував її рішення щодо застосування пільгової ставки для орендарів приміщень, визначених в результаті торгів по закупівлі послуг з організації харчування дітей в закладах освіти.

На переконання господарського суду істотним порушенням у розумінні норм частини 2 статті 651 ЦК України, через яке Департамент значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, могло бути незабезпечення Відповідачем використання орендованих приміщень для організації харчування учнів, зокрема, через відсутність відповідних договорів про закупівлю цих послуг, але за умови настання шкоди внаслідок такого порушення. Крім того, наявність заборгованості розміром 0,38 грн відносно орендної плати розміром 1,00 грн у рік не співвідносить як істотне порушення у розумінні вимог розумності та справедливості. При цьому, безпосередньо у відповіді на відзив Департаментом зазначено, що відсутність вимоги про стягнення заборгованості зумовлено співвідношенням відповідної заборгованості із розміром судового збору, що може негативно відобразитись на коштах місцевого бюджету.

Так, несплата орендної плати безперечно свідчить про зменшення майнового блага для Позивача як орендодавця за Договором, тобто завдає йому шкоди (збитків). Однак прострочення внесення орендної плати в сумі 0,38 грн через її очевидний мізерний розмір не свідчить про позбавлення Департаменту і територіальної громади яку він представляє значною мірою того, на що орендодавець розраховував при укладені договору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить до висновку про відсутність підстав для розірвання Договору відповідно до норм частини 2 статті 651 ЦК України, відповідно відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про розірвання Договору, господарський суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про виселення із переданого в оренду нежилого приміщення, оскільки ця позовна вимога є похідною.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 р. "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача: Приватного підприємства "РАЦІОН ГРУП" про розірвання договору оренди та виселення відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 05 травня 2023 р.

Суддя С.Ф. Гут