ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м.Дніпро Справа № 904/7149/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Іванченко І.С., посвідчення №377 від 02.10.2009 р., представник;

від відповідача: Корсун С.О., довіреність №25 від 19.12.2022 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 (повний текст складено та підписано 04.08.2022 суддя Крижний О.М.) у справі №904/7149/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення неустойки в сумі 358 037,35 грн., пені в сумі 808,75 та виселення з приміщення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" неустойку у сумі 358 037,35 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" пеню у сумі 808,75 грн.;

- виселити Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" з нежитлових вбудованих приміщень, площею 914,4 кв.м., розміщених за адресою: м. Дніпро, пр. С. Нігояна, 67, що перебуває на балансі Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк дії укладеного сторонами договору закінчився 27.01.2020. Листом від 18.02.2020 №11-02-01047 позивач повідомив відповідача про припинення договору та про необхідність терміново повернути об`єкт оренди. Відповідач об`єкт оренди не повернув у зв`язку з чим позивач на підставі п. 5.5 договору нарахував неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний місяць користування майном за час прострочення та просить виселити відповідача. Також позивач нарахував пеню за несвоєчасну сплату орендної плати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області пеню у сумі 188,11 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2,82 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Орендар вступив у строкове користування об`єктом оренди з 27.07.2010 (дати підписання Акту приймання - передачі). Фактичне використання відповідачем об`єкту нерухомого майна після закінчення обумовленого договором строку його дії, тобто після 27.01.2020, визнається усіма учасниками процесу.

Надана позивачем фіскального чеку(а.с.27), яка на думку позивача підтверджує спрямування ним на адресу відповідача листа №11-02-01048 від 18.02.2020р. про припинення договору оренди з 28.01.2020 у зв`язку із закінченням терміну дії, визнана місцевим господарським судом тако., що підтверджує лише отримання послуг поштового зв`язку. Із даного чеку не вбачається: що саме (немає посилання на лист) та за якою адресою відправлена кореспонденція.

На підставі викладеного місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів повідомлення орендаря (належних доказів направлення листа за місцезнаходженням орендаря) про припинення договору оренди.

Беручи до уваги мовчазне волевиявлення сторін договору (позивача, відповідача та балансоутримувача, який є одночасно відповідачем) господарський суд дійшов висновку про продовження дії договору на підставі закону автоматично, тобто відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, що підлягає застосуванню до розглядуваних правовідносин), на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В матеріалах справи міститься лист відповідача №423/2019 від 14.01.2020 (отриманий позивачем 17.01.2020) у якому орендар просив продовжити термін дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4412-ОД від 28.04.2011 (а.с.52). Відповідачем надані договори страхування №533505117.19/1235/2019 від 10.10.2019 та №530136222.19/1224/2019 від 10.10.2019 зі строками дії 09.10.2020. Крім того, відповідач зазначає про те (не заперечується позивачем), що ним на виконання п.3.1 договору оренди продовжується сплачуватися орендна плата.

Оскільки судом встановлено, що спірний договір не припинив свою дію з 28.01.2020, а пролонгувався на тих же умовах на той же строк (до 27.12.2022), а відтак станом на момент звернення позивача до суду є чинним, вимога позивача щодо сплати неустойки відповідно до положень ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної орендної плати у розмірі 358 037,35 грн. за період з лютого по листопад 2020 року та вимога про виселення відповідача з орендованого приміщення задоволенню не підлягають.

У результаті, за перерахунком суду у правильні періоди розмір пені становить 188,11 грн.

Таким чином вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 188,11 грн.

Відповідачем у судовому засіданні усно заявлено про застосування до вимоги про стягнення пені позовної давності.

Річна позовна давність для стягнення пені у перерахованому судом розмірі 188,11 грн. закінчувалася уже після початку карантину, а тому строк позовної давності є продовженим. За таких обставин, позивач не пропустив строк позовної давності.

Оскільки позивач при звернення з позовом до суду надмірно сплатив судовий збір у розмірі 4828,00 грн. на підставі платіжного доручення №1340 від 28.12.2020, то даний судовий збір може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача. На час прийняття рішення клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило, що не позбавляє останнього права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні 358 037,35 грн. неустойки, 620,64 грн. пені та виселенню Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" з нежитлових вбудованих приміщень, площею 914,4 кв.м., розміщених за адресою: м. Дніпро, пр. С.Нігояна, 67, що перебуває на балансі ПрАТ "Дніпровський металургійний завод" та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- господарський суд Дніпропетровської області при винесенні оскаржуваного рішення від 27.07.2022 неправильно застосував норми матеріального права щодо припинення договору оренди державного майна від 28.04.2011 № 12/02-4412-0Д (ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна, прийнятого 10.04.1992 року №2269-ХІІ в редакції, яка діяла у спірний період, ст.764 ЦК України), а саме проігнорував той факт, що договір оренди №12/02-4412-ОД припинив свою дію з 28.01.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, майно не було повернуто балансоутримувачу за актом приймання-передачі, а тому відповідач зобов`язаний виселитися з орендованого приміщення.

- Листом від 13.11.2019 №11-02-06640 Регіональне відділення повідомило відповідача, що остання оцінка об`єкту оренди була зроблена 10.04.2014. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України виступає замовником оцінки державного нерухомого майна та проводить конкурс по відбору оцінювача. Просило надати для проведення оцінки відповідні документи:

- копію технічного паспорту (за наявності);

- копію плана-схеми завіреного печаткою балансоутримувача;

- довідку балансоутримувача для проведення оцінки державного майна;

- інформацію про орендаря, а саме: копія виписки є Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, код ЄДРПОУ; код платника податку на додану вартість; реєстраційний номер свідоцтва платника податку, розрахунковий рахунок і назва банку, в якому відкритий рахунок, МФО.

Листом Регіональне відділення повідомило відповідача, що ним не виконуються умови договору в частині страхування орендованого майна. Не виконуються умови договору в частині сплати пені та втрат від інфляції.

- листом проінформовано, що договір оренди державного майна від 28.04.2011 №12/02-4412 договір може бути продовжений тільки за наявності виконання всіх умов даного договору.

Суд першої інстанції не звернув увагу та проігнорував той факт, що в порушення п.5.20 Договору, відповідач звернувся до Регіонального відділення із заявою від 17.01.2020, тобто за 10 днів до закінчення терміну дії договору, без підтвердних документів про виконання всіх істотних умов договору, що є порушенням порядку продовження договору визначеного сторонами у п.п.10.1 та 5.20.

Регіональне відділення, у відповідності до вимог п.10.1, ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», листом від 18.02.2020 №11-02-01048 повідомило відповідача про те, що договір оренди припинено з 28.01.2020, а також зазначило, про необхідність термінового повернення майна, що було предметом договору оренди №12/02- 4412-ОД за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

Відповідно до умов договору та змісту наведених законодавчих приписів сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом строку дії такого договору, а Регіональним відділенням було скеровано лист від 13.11.2019 №11-02-00640, що договір №12/02-4412-ОД буде припинено за терміном дії, а саме з 28.01.2020 року.

Отримання даного листа не заперечується відповідачем і підтверджується матеріалами справи, про що суд першої інстанції навіть не звернув увагу та не надав правової оцінки.

- Регіональним відділенням виконано вимоги ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.764 Цивільного кодексу України, а отже договір оренди державного майна від 28.04.2011 №12/02-4412-ОД припинено за терміном дії та не може бути продовжено на той самий строк, на тих самих умовах.

- неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії договору відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), а тому існують усі правові підстави для застосування до відповідача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України неустойки у заявленій Регіональним відділенням сумі - 358037,35 грн, розрахованої за період з 28.01.2020 по 30.11.2020.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" вказує, що:

- протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору оренди від 28.04.2011 № 12/02/4412-ОД від Орендодавця письмове повідомлення про свій намір щодо завершення, припинення або розірвання Договору на адресу Відповідача не надходило.

Посилання Позивача на лист заступника начальника Регіонального відділення від 18.02.2020 № 11-02-01048, який долучено останнім до позовної заяви, як на належне повідомлення Відповідача про припинення Договору оренди від 28.04.2011 № 12/02/4412-ОД є безпідставним, оскільки, Відповідач його не отримував, квитанція ПН 55 від 19.02.2020 яка надана Позивачем не є належним доказом направлення повідомлення ПРО припинення дії договору оренди від 28.04.2011 № 12/02/4412-ОД на адресу Відповідача.

- належним доказом надсилання вказаного листа може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а вручення - належно оформлене повідомлення про вручення поштового відправлення.

Лист заступника начальника Регіонального відділення від 18.02.2020 № 11-02- 01048 який долучено Позивачем до позовної заяви, не є належним доказом повідомлення Відповідача ПРО припинення дії Договору оренди віл 28.04.2011 № 12/02/4412-ОД, оскільки останнім не долучено до матеріалів справи ні опису вкладення, ні повідомлення ПРО вручення поштового відправлення.

- у даній справі відсутні такі докази які б свідчали про обізнаність Відповідача про небажання Позивача продовжити дію Договору оренди від 28.04.2011 № 12/02/4412-ОД та докази отримання Відповідачем повідомлення про припинення дії спірного Договору протягом місяця після закінчення його терміну дії.

- відповідачем на виконання умов договору щомісяця виконуються вимоги п. 3.1 Договору, шляхом оплати орендних платежів у розмірі та на умовах визначених п. 3.6 Договору, а також виконуються, зобов`язання щодо страхування орендованого майна Орендарем, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку шо спірний договір не припинив свою дію з 28.01.2020, а пролонгувався на тих же умовах на той же строк (до 27.12.2022). а відтак станом на момент звернення позивача до суду є чинним, вимога Позивача щодо сплати неустойки відповідно до положень ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної орендної плати у розмірі 358037,35 грн. за період з лютого по листопад 2020 року та вимога про виселення відповідача з орендованого приміщення задоволенню не підлягають.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2022 для розгляду справи № 904/7149/20 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Дармін М.О., судді: Антонік С.Г., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградських областях у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградських областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 - повернуто скаржнику.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях повторно звернулося з апеляційною скаргою, до якої додано, зокрема, докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 15.11.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.12.2022 о 12:00 годин. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

05.12.2022 судове засідання не відбулося через перебування судді Антоніка С.Г. у відпустці.

07.12.2022 у зв`язку з виходом з відпустки судді Антоніка С.Г. ухвалою суду розгляд апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 призначено у судовому засіданні на 11.01.2023 о 12:40 год.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Чус О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №118/23 від 10.01.2023, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Березкіну О.В.

Ухвалою суду від 11.01.2023 прийнято справу №904/7149/20 до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Ухвалою суду від 11.01.2023 розгляд апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 відкладено на 08.02.2023 на 12:00 год. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/6219/21. Витребувано у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях оригінал фіскального чеку ПН 55.

08.02.2023 судове засідання не відбулося через перебування судді Березкіної О.В. у відпустці.

У зв`язку з виходом судді Березкіної О.В. з відпустки ухвалою суду від 17.02.2023 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 22.03.2023 о 12:00 годин.

Ухвалою суду від 22.03.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.04.2023 на 12:40 год. Надано Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях можливість подати до суду апеляційної інстанції власні пояснення щодо визначеного питання.

Ухвалою суду від 10.04.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.05.2023 на 12:40 год.

10.05.2023 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

28.04.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, правонаступником якого є Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4412-ОД, відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 04.08.2014) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно вбудовані нежитлові приміщення музею в житловому будинку (далі - майно) площею 914,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Калініна, 67 на 1 поверсі та підвалі будинку 3,4 поверхового, що перебуває на балансі Публічного акціонерного товариства "Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 10.04.2014 року і становить за незалежною оцінкою 4623773,00 грн.

Майно передається в оренду з метою використання вбудованих приміщень музею по прямому цільовому призначенню, розміщення музею. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (п.1.2 договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 2.2 договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

У відповідності до п. 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 04.08.2014) орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) березень 2014 року 7706,29 грн. Орендна плата за наступний місяць визначається шляхом коригування на індекси інфляції .

Пунктом 3.6 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 04.08.2014) передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 70% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 5394,40 грн.;

- 30% - балансоутримувачу у розмірі 2311,89 грн., щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У відповідності до п. 5.2 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

У разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно за актом приймання-передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акту приймання - передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі орендодавцеві, зобов`язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються невиконаними, а орендар зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення.

Відповідно до п. 10.1. договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 10.04.2017) цей договір укладено терміном дії до прийняття іншого управлінського рішення, але не більш ніж на 2 роки 11 місяців, що діє з 28 квітня 2011 року по 27 березня 2014 року включно. Цей договір є пролонгованим до прийняття та реалізації іншого управлінського рішення, але не більше ніж на 2 роки 11 місяців, що діє з 28.02.2017 по 27.01.2020 включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передані цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди.

28.04.2011 року сторонами підписано акт приймання-передачі майна в оренду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуваннням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин укладання 28.04.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, правонаступником якого є Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" (орендар) договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4412-ОД та те, що цей договір є пролонгованим та з 28.02.2017 по 27.01.2020 включно.

Відповідно до частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Колегія суддів констатує, що позовна заява не містить в собі обгрунтувань щодо наступних фактичних обставин

« Листом від 13.11.2019 №11-02-06640 Регіональне відділення повідомило відповідача, що остання оцінка об`єкту оренди була зроблена 10.04.2014. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України виступає замовником оцінки державного нерухомого майна та проводить конкурс по відбору оцінювача. Просило надати для проведення оцінки відповідні документи:

- копію технічного паспорту (за наявності);

- копію плана-схеми завіреного печаткою балансоутримувача;

- довідку балансоутримувача для проведення оцінки державного майна;

- інформацію про орендаря, а саме: копія виписки є Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, код ЄДРПОУ; код платника податку на додану вартість; реєстраційний номер свідоцтва платника податку, розрахунковий рахунок і назва банку, в якому відкритий рахунок, МФО.

Також, цим листом Регіональне відділення повідомило відповідача, що ним не виконуються умови договору в частині страхування орендованого майна. Не виконуються умови договору в частині сплати пені та втрат від інфляції.

Пунктом п. 5.20 договору оренди №12/02-4412-ОД у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов`язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (копія договору страхування державного майна, копія договору страхування цивільної відповідальності, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інш.)

Крім того, листом проінформовано, що договір оренди державного майна від 28.04.2011 №12/02-4412 договір може бути продовжений тільки за наявності виконання всіх умов даного договору.

Але, суд першої інстанції не звернув увагу та проігнорував той факт, що в порушення п.5.20 Договору, відповідач звернувся до Регіонального відділення із заявою від 17.01.2020, тобто за 10 днів до закінчення терміну дії договору, без підтвердних документів про виконання всіх істотних умов договору, що є порушенням порядку продовження договору визначеного сторонами у п.п.10.1 та 5.20…» .

З урахуванням вищевикладенного, вищенаведені доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів як такі, що не були предметом дослідження судом першої інстанції з вини апелянта.

На підтвердження факту спрямування на адресу відповідача листа вих. №11-02-01048 від 18.02.2020р. « Щодо договору оренди від 28.04.2011 № 12/02-4412-ОД», Позивач посилається на копією фіскального чеку (а.с.27).

Відповідно до правового висновку, викладенного в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 916/2110/20:

Відповідно до пункту 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З наведеного убачається, що звертаючись до суду із позовом, на позивача покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити номер поштового відправлення. Саме зазначення такого номеру є обов`язковим для виконання вимог ГПК України про належне надсилання позовної заяви та документів іншій стороні…

… Верховний Суд зауважує, що оскільки позивачем додано опис вкладення у цінний лист, який не відповідає вимогам пункту 61 Правил, суди попередніх інстанцій вірно вказали на те, що він не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ надсилання копії позовної заяви відповідачу. Тобто, без виконання усіх вимог щодо порядку надсилання позовної заяви, Господарський суд Одеської області був позбавлений можливості визнати належним надіслання відповідної копії заяви відповідачу.

Правові висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист, на що вірно звернув увагу апеляційний господарський суд, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/28408/15 та від 26.03.2020 у справі №910/9962/16.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апелянтом не надано опису вкладення до цінного листа, який би підтверджував спрямування на адресу відповідача листа вих. №11-02-01048 від 18.02.2020р. « Щодо договору оренди від 28.04.2011 № 12/02-4412-ОД», в зв`язку із чим, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних доказів повідомлення орендаря (належних доказів направлення листа за місцезнаходженням орендаря) про припинення договору оренди визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що: «… Регіональне відділення, у відповідності до вимог п.10.1, ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», листом від 18.02.2020 №11-02-01048 повідомило відповідача про те, що договір оренди припинено з 28.01.2020, а також зазначило, про необхідність термінового повернення майна, що було предметом договору оренди №12/02- 4412-ОД за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

Відтак, положення як Цивільного кодексу України. Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.п.5.20,10.1 договору оренди передбачають можливість та умови продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах за умови виконання всіх істотних умов по договору, відсутності заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

При цьому, заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу третього частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України, згідно з якою односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Подібна правова позиція сформована Верховним Судом у складі суддів Касаційного господарського суду, що викладена у постанові від 05.08.2020 у справі №921/163/19 (п.п.6.10, 6.17)…» відхиляються як такі, що не підтверджено допустимими в розумінні статті 77 Господарського процесуального кодексу України доказами.

Заперечуюти проти заявлених позовних вимог, відповідач у своєму відзиві зазначав, що « … протягом одного місяця пілся закінчення терміну дії Договору від Орендодавця письмове повідомлення про свій намір щодо завершення, припинення або розірвання Договору на адресу відповідача як Орендодавця не надходило…» (т.1 а.с. 46).

Відповідно, доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … відповідно до умов договору та змісту наведених законодавчих приписів сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом строку дії такого договору, а Регіональним відділенням було скеровано лист від 13.11.2019 №11-02-00640, що договір №12/02-4412-ОД буде припинено за терміном дії, а саме з 28.01.2020 року.

Отримання даного листа не заперечується відповідачем і підтверджується матеріалами справи, про що суд першої інстанції навіть не звернув увагу та не надав правової оцінки…

…вказане вище підтверджує той факт, що Регіональним відділенням виконано вимоги ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.764 Цивільного кодексу України, а отже договір оренди державного майна від 28.04.2011 №12/02-4412-ОД припинено за терміном дії та не може бути продовжено на той самий строк, на тих самих умовах...» відхиляються колегією суддів як такі, що не відповідають фактичним обставинам данної справи.

Апелянтом не спростовано правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин неподібності правовідносин, які склалися між сторонами у данному провадженні та в межах справи № справу №904/6219/21, в якій, згідно постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2022, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку: "Судова колегія відхиляє твердження апелянта про неотримання ним повідомлення позивача про припинення договору оренди та про неналежність доказу, наданого позивачем на підтвердження направлення цього повідомлення, оскільки на момент припинення дії договору оренди не визначено норми зобов`язального характеру, яка чітко встановлює необхідність направлення повідомлення про припинення договору оренди виключно цінним листом з описом вкладення. До того ж, дії відповідача щодо передачі орендованого майна балансоутримувачу на умовах, визначених в Наказі від 12.02.2020 № 12/02-15-ПО, а саме щодо визначення в акті повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між орендарем та балансоутримувачем, дати припинення договору оренди 28.01.2020, свідчать про отримання відповідачем спірного повідомлення позивача" з огляду на наступне:

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/31335/18.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення про неподібність правовідносин у даній справі і у справі № 904/6219/21, виходив з того, що у справі № 904/6219/21 наступні дії орендаря, а саме повернення ним майна з зазначенням дати припинення договору підтверджують отримання орендарем повідомлення позивача про припинення строку дії договору. У справі, що розглядається, відсутні такі наступні дії орендаря, які б дозволили зробити висновок про отримання ним повідомлення. Тобто обставини у розглядуваних справах є різними.

Відповідно, доводи апеляційної скарги в частині того, що « …судом першої інстанції було передчасно та помилково зроблено вищезазначений висновок, оскільки, як вбачається з постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2022, якою залишено без змін рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 №904/6219/21: «дію договору оренди №12/02-4411-ОД було припинено з 28.01.2020, про що відповідач був повідомлений листом від 18.02.2020 №11- 02-01044, тобто протягом строку, встановленого ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Судова колегія відхиляє твердження апелянта про неотримання ним повідомлення позивача про припинення договору оренди та про неналежність доказу, наданого позивачем на підтвердження направлення цього повідомлення, оскільки на момент припинення дії договору оренди не визначено норми зобов`язального характеру, яка чітко встановлює необхідність направлення повідомлення про припинення договору оренди виключно цінним листом з описом вкладення.

Крім того, є помилковим висновок суду першої інстанції, що : «наступні дії орендаря, а саме повернення ним майна з зазначенням дати припинення договору підтверджують отримання орендарем повідомлення позивача про припинення строку дії договору», є невірним та помилковим, оскільки якщо орендар не бажає сплачувати в подальшому довгий час неустойку, то він підписує акт приймання-передачі майна з оренди, і йому припиняється нарахування неустойки в порядку ст. 785 ЦК України…» відхиляються як помилкові.

Апелянтом не оспорюється факт належного виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати в розмірах, визначених умовами Договору.

Відповідно, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що спірний договір не припинив свою дію з 28.01.2020, а пролонгувався на тих же умовах на той же строк (до 27.12.2022), а відтак станом на момент звернення позивача до суду є чинним, вимога позивача щодо сплати неустойки відповідно до положень ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної орендної плати у розмірі 358037,35 грн. за період з лютого по листопад 2020 року та вимога про виселення відповідача з орендованого приміщення задоволенню не підлягають, визнається колегією суддів такими, що відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія суддів відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у справі №904/7149/20 ухвалена місцевим господарським судом без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.05.2020року у справі №910/719/19, від 02.07.2019 у справі №906/742/18, №906/743/18, №906/746/18, від 16.07.2019 у справі №906/744/18, від 13.08.2019 у справі №906/740/18, від 26.12.2019 у справі №904/342/19, від 05.08.2020 у справі №921/163/19, оскільки у кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розглядіу апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 11 222,80 грн. (т.2 а.с. 26) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 у справі №904/7149/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 11 222,80 грн. покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 11.05.2023

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна