ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. Справа №914/1440/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

суддів Малех І.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Яремко О.А.,

явка учасників справи:

від позивача: Ткаченко Р.Ю. - адвокат (довіреність за № 242/23 від 29.12.2022)

від відповідача: не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" за № 09/01/23 від 09.01.2023

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2022 суддя:Коссак С.М. м. Львів, повний текст рішення складено - 23.12.2022

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія", м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут", м. Львів

про стягнення штрафу

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

04.07.2022 товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (надалі - ТОВ "ЙЕ Енергія") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (надалі - ТОВ "Львівгаз Збут") про стягнення штрафу в розмірі 273 883 086,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договору купівлі-продажу природного газу № ЛВ3-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 в частині виконання обов`язку отримати та оплатити мінімальний договірний обсяг газу за період з 01.05.2021 до 30.04.2022, внаслідок чого до відповідача підлягає застосуванню відповідальність згідно з п. 7.6 договору, в редакції додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 стягнення штрафу у розмірі неприйнятого обсягу газу.

Правовою підставою позову зазначено ст. 611 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2022 в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що за умовами договору в спірний період (з травня 2021 року по вересень 2021 року) мінімальний договірний обсяг природного газу становив 105 000 000,00 м.куб., а тому переданий позивачем та прийнятий відповідачем газ загальним обсягом 108 062 942,460 м.куб. є більшим ніж мінімальний.

Визначений сторонами мінімальний договірний обсяг природного газу в розмірі не менше 465 000 000 м.куб. стосується всього періоду визначеного договором, а саме з травня 2021 року по квітень 2022 року та не стосується спірного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

-відповідно до п. п.2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 34/1) 105 000 000, 00м.куб. є плановим обсягом природного газу на період з травня по вересень 2021, а не мінімальним договірним обсягом;

-помилковим є висновок суду про те, що позивач не виконав власні зобов`язання за договором у частині обов`язку передати відповідачу мінімальний договірний обсяг за період, який ним зазначений для стягнення штрафу;

-вважає, що безпідставна відмова відповідача від прийняття мінімального договірного обсягу природного газу відповідно до договору після 30.09.2021, є простроченням кредитора в розумінні ч. 1 ст. 613 ЦК України та зумовила неможливість виконання позивачем свого обов`язку з передачі мінімального добровільного обсягу природного газу;

-посилається на правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 19.05.2020 в справі № 910/9167/19 та від 22.01.2019 в справі № 904/887/18 про те, що припинення дії або розірвання договору до 30.04.2022 не є підставою для звільнення сторін від відповідальності, встановленої розділом 7 договору.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу посилається на лист № 797007.2-Сл-8657-0921 від 30 вересня 2021 року, за змістом якого відповідач уклав договір купівлі-продажу природного газу з іншим продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на більш вигідних умовах та повідомив позивача про намір достроково розірвати договір.

Посилається на те, що 01.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 39 за змістом якої сторони дійшли згоди припинити дію договору.

Вважає, що розірвавши договір шляхом укладення вказаної вище додаткової угоди, сторони звільнилися від зобов`язань, передбачених договором. Відповідно відповідач не зобов`язаний сплачувати на користь позивача штраф, що передбачений умовами договору, який розірвано.

Зазначає, що відповідно до ч. 2. ст. 653 ЦК України зобов`язання сторін за договором припинилися.

В судове засідання 25.04.2023 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

27.02.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи наведені в апеляційній скарзі та заперечення наведені у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

19.03.2019 між ТОВ «РГК Трейдінг» (з 02.03.2020 змінило найменування на ТОВ «Єгаз», а з 01.10.2020 - на ТОВ «ЙЕ Енергія» відповідно до рішень учасника № 171, № 187 (продавець) та ТОВ «Львівгаз Збут» (покупець) було укладено договір № ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець (позивач) зобов`язувався передати покупцеві (відповідачу) у 2019 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Розділом 5 договору визначено ціну природного газу; розділом 6 - порядок та умови проведення розрахунків, а розділом 7 - відповідальність сторін.

Згідно з п. 11.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, які фактично склались між сторонами з 01.04.2019, і діє в частині продажу природного газу до 30.04.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В наступному між позивачем та відповідачем неодноразово було укладено додаткові угоди (39 угод), які є невід`ємними частинами договору.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 п. 2.1 роз. 2 «кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору доповнено абз. 23 в такій редакції: «сторони дійшли згоди, що в період з 01.05.2021 до 30.04.2022 включно продавець зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити природний газ в обсязі не менше 465 000 000 куб. м. Сторони визначили планові обсяги, які в сукупності становлять не менше мінімального договірного обсягу, у таких періодах, а саме тис. куб.м: травень 2021 року - 29 000 тис.куб.м., червень 2021 року - 18 000 тис.куб.м., липень 2021 року - 17 000,00 тис.куб.м., серпень 2021 року - 19 000 тис.куб.м., вересень 2021 року - 22 000,00 тис.куб.м., жовтень 2021 року - 35 000,00 тис.куб.м., листопад 2021 року - 50 000,00 тис.куб.м., грудень 2021 року - 70000 тис.куб.м., січень 2022 року - 70 000 тис.куб.м., лютий 2022 року - 60000 тис.куб.м., березень 2022 року - 45 000 тис.куб.м., квітень 2022 року - 30000 тис.куб.м.

Покупець зобов`язується замовити, прийняти природний газ в обсязі, не менше мінімального договірного обсягу за цим договором. У разі дострокового припинення сторонами дії договору покупець зобов`язаний у будь-якому випадку прийняти і оплатити мінімальний договірний обсяг до дати припинення дії даного договору».

Пунктом 2 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 було доповнено п. 5.1 роз. 5 «ціна природного газу» договору пп. 5.1.28 та викладено в такій редакції: « 5.1.28. Фактична (остаточна) ціна за 1 куб. м природного газу з 01.05.2021 до 31.05.2021 становить 6,3942900 грн., крім того ПДВ 20% 1,278858 грн., а всього з ПДВ 7,6731480 грн.».

Пунктом 4 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 роз. 7 «відповідальність сторін» договору доповнено п. 7.6, а саме: «у випадку, якщо покупець в період з 01.05.2021 до 30.04.2022 або до дати припинення дії договору замовив та/або прийняв обсяг природного газу менше мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 23 п. 2.1 договору, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця штраф у розмірі 10% від договірної вартості неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки.

У такому випадку договірна вартість неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки розраховується як добуток такої неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за період з 01.05.2021 до 30.04.2022 включно та ціни газу за цей період, визначеної відповідно до розділу 5 договору.

В разі неприйняття покупцем договірних обсягів природного газу за окремі періоди поставки (місяці), що призводить до неможливості відбору мінімального договірного обсягу природного газу до 30.04.2022 або до дати припинення дії договору, продавець має право в будь-який момент вимагати сплати штрафу в розмірі, зазначеному в цьому пункті договору».

Пунктом 5 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 договір доповнено п. 7.7 такого змісту: «сторони дійшли згоди, що припинення дії або розірвання цього договору до 30.04.2022 не є підставою для звільнення сторін від відповідальності встановленої розділом 7 цього договору».

Пунктом 6 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 викладено п. 11.1 розділу 11 «строк дії договору» в такій редакції: « 11.1. Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2019, і діє в частині продажу природного газу до 30.04.2022 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення».

Решта умов договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами. Вказана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання сторонами (п. п. 7, 8 додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021).

Наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу підтверджується, що за період з 01.05.2021 до 30.09.2021 відповідач прийняв від позивача 108 062 942,460 куб. м. газу.

30.09.2021 листом № 7970072-Сл-8657-0921 відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання договору, про що 01.11.2021 сторони підписали додаткову угоду № 39. Зокрема, сторони дійшли згоди: з 01.11.2021 достроково припинити дію договору купівлі-продажу природного газу; решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами. Ця додаткова угода складена у двох примірниках по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін і діє протягом дії договору.

17.11.2021 позивач надіслав відповідачу претензію № 167-СЛ-1579-1121, в якій зазначив, що впродовж періоду з 01.05.2021 до 30.09.2021 відповідач прийняв лише 108 062 942,460 куб. м. газу, тобто менше мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 23 п. 2.1 договору, а тому, відповідно до п. 7.6 договору у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати штрафу у розмірі 10% від договірної вартості неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки, що становить 273 883 086,92 грн.

Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтями 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 7.6. договору, в редакції додаткової угоди від 23.04.2021 №34/, у випадку, якщо покупець в період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно або до дати припинення дії договору замовив та/або прийняв обсяг природного газу менше мінімального договірного обсягу природного газу, визначеного в абз. 23 п. 2.1. договору, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця штраф у розмірі 10 % від договірної неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки.

У такому випадку договірна вартість неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу за вказаний період поставки, розраховується як добуток такої неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу, за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року включно та ціни газу за цей період, визначеної відповідно до Розділу 5 Договору.

В разі неприйняття покупцем договірних обсягів природного газу за окремі періоди поставки (місяці), що призводить до неможливості відбору мінімального договірного обсягу природного газу до 30 квітня 2022 року або до дати припинення дії договору, продавець має право в будь-який момент вимагати сплати штрафу в розмірі, зазначеному в цьому пункті Договору.

Слід зазначити, що відповідно до п. 7.7. договору в редакції додаткової угоди від 23.04.2021 №34/1 сторони дійшли згоди, що припинення дії або розірвання цього договору до 30 квітня 2022 року не є підставою для звільнення сторін від відповідальності, встановленої Розділом 7 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01 травня 2021 року по 30 вересня 2021 року включно позивач поставив, а відповідач прийняв 108 062 942,460 м.куб.

За змістом додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 сторони погодили, що в період з 01.05.2021 до 30.04.2022 включно продавець зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити природний газ в обсязі не менше 465 000 000 куб.м. (мінімальний договірний обсяг).

Отже, вказаний прийнятий обсяг в розмірі 108 062 942,460 м.куб. є меншим за мінімальний договірний обсяг природного газу в розмірі 465 000 000 куб.м. визначений в абз. 23 п. 2.1. договору.

З огляду на викладене помилковим є висновок місцевого господарського суду про те, що мінімальний договірний обсяг, згідно п.1 додаткової угоди №34/1 від 26 квітня 2021 року, якою доповнено п.2.1. договору №ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року по періодах за травень 2021 року по вересень 2021 року становить 105 000 000, 00м.куб.

Місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 26 квітня 2021 року №34/1) планові обсяги, які визначили сторони, які в сукупності становлять не менше мінімального договірного обсягу до дати припинення договору дії даного договору становили 105 000 000, 00 м.куб. замість 465 000 000 куб.м.

Проте, апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом здійснено помилкове трактування п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 26 квітня 2021 року №34/1), оскільки за змістом зазначеного п. 2.1. договору 105 000 000,00 м.куб. є плановим обсягом природного газу за період з травня по вересень 2021, а не мінімальним договірним обсягом.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд зазначає, що місцевим господарським судом помилково ототожнено поняття «мінімальний договірний обсяг природного газу» та «плановий обсяг природного газу».

За змістом правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2496 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827) підтверджений обсяг природного газу - плановий об`єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору.

Мінімальний договірний обсяг природного газу - обсяг газу, який передається постачальником споживачу протягом періоду постачання відповідно до договору.

Як вбачається з вимог позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі неприйнятого обсягу газу, а саме застосувати до відповідача відповідальність згідно з п. 7.6 договору, в редакції додаткової угоди № 34/1 від 26.04.2021 в частині виконання обов`язку отримати та оплатити мінімальний договірний обсяг газу за період з 01.05.2021 до 30.04.2022.

Таким чином, відповідач порушив зобов`язання в частині прийняття визначеного п.2.1. договору мінімального договірного обсягу газу, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати оплатити 273 883 086,92 грн. штрафу, що складає 10% від договірної вартості неприйнятої частини мінімального договірного обсягу природного газу.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом(ч.1 ст.612 ЦК України)

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

До відносин поставки за змістом частини шостої статті 265 ГК України та частини другої статті 712 ЦК України застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивач укладаючи договір мав правомірне очікування на постачання газу відповідачу (мінімального договірного обсягу газу). Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за договором, що призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача, а відмова у стягненні місцевим господарським судом з відповідача штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення місцевого господарського суду.

Також апеляційний господарський суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що припинення дії або розірвання договору до 30.04.2022 не є підставою для звільнення сторін від відповідальності, встановленої розділом 7 договору.

Відтак, знайшли своє підтвердження посилання апелянта на правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.05.2020 в справі № 910/9167/19 та від 22.01.2019 в справі № 904/887/18 за змістом яких закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором і від відповідальності за його порушення.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що закон не передбачає вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стягнення збитків є окремою грошовою вимогою і може не заявлятися кредитором, оскільки це вимагає доведення їх складу та розміру з боку кредитора, тоді як для стягнення штрафних санкцій кредитору потрібно довести лише факт прострочення, а заперечення вини покладається на боржника (постанови Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 та від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

При стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання, презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки (пункти 33, 34 постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру штрафу, не обґрунтовано підстав, що розмір неустойки (штрафу) значно перевищує розмір збитків, а також не наведено інших обставин, які мають істотне значення. Тобто відповідачем не вчинено жодних дій спрямованих на заперечення своєї вини та зменшення неустойки (штрафу).

Апеляційним господарським судом встановлено відповідач відмовився від прийняття мінімального договірного обсягу природного газу відповідно до договору після 30.09.2021, що є простроченням кредитора в розумінні ч. 1 ст. 613 ЦК України.

Відтак знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що відмова відповідача від прийняття мінімального договірного обсягу природного газу зумовила неможливість виконання позивачем свого обов`язку з передачі мінімального добровільного обсягу природного газу згідно умов укладеного договору.

Апеляційним господарським судом враховано, що в умовах військової агресії діяльність як позивача, так і відповідача, як суб`єктів підприємницької діяльності, є утрудненою та на сторін однаково впливають негативні фактори, пов`язані з воєнними діями на території України, баланс інтересів сторін, а також значний обсяг відповідальності відповідача, що є пропорційним наслідком порушення умов договору.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, апеляційний господарський суд встановив факт неналежного виконання відповідачем умов договору (відповідач порушив зобов`язання в частині прийняття, визначеного п. 2.1 договору мінімального договірного обсягу газу) та дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу в сумі 273 883 086,92 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ст. 277 ГПК України, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог, відповідно і задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Апеляційний суд доходить до висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, та вважає, що доводи апеляційної скарги відповідають встановленим обставинам по справі, а тому апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню, з прийняттям в цій частині нового про задоволення позову.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задоволив апеляційну скаргу позивача, скасував рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог та прийняв нове рішення про задоволення позову, то апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги у вигляді судового збору в розмірі 2 170 875,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" за № 09/01/23 від 09.01.2023 - задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2022 у справі №914/1440/22 - скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" про стягнення 273 883 086,92 грн. штрафу задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (79039, місто Львів, вулиця Шевченка, 111 А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (вул. Московська, 32/2, БЦ "Сенатор", м. Київ, код за ) 273 883 086,92 грн. штрафу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (79039, місто Львів, вулиця Шевченка, 111 А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (вул. Московська, 32/2, БЦ "Сенатор", м. Київ, код за ) 868 350,00 грн. судового збору за подання позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (79039, місто Львів, вулиця Шевченка, 111 А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (вул. Московська, 32/2, БЦ "Сенатор", м. Київ, код за ) 1 302 525,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати накази в порядку ст. 327 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді І.Б. Малех

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 05.05.2023