ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1943/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук Світлани Олегівни, секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув клопотання (вх. №2348/23 від 07.02.2023) Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича про прийняття додаткового рішення

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6,

до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 361,

про стягнення боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань з договору постачання природного газу від 27.09.2019 №5183/1920-КП-17

за участі представників сторін:

стягувача: не з`явився;

боржника: Гринчук О.Ю., посвідчення №178н від 17.10.2005, довіреність №870/04 від 15.11.2022;

приватного виконавця: не з`явився,

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі 911/1943/21 (суддя Саванчук С.О.) позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 25985,51 грн. пені, 88773,61 грн. 3% річних, 206488,03 грн. інфляційних втрат, 5208,49 грн. судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області 11.05.2022 видано відповідний наказ.

18.11.2022 до Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" надійшли скарги від 15.11.2022 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №70053410 (яке входить у зведене виконавче провадження №70055008) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 11.05.2022 у справі №911/1943/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2022 розгляд скарг Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №70053410 (яке входить у зведене виконавче провадження №70055008) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 11.05.2022 у справі №911/1943/21 (вх. № 86/22 та вх. №87/22 від 18.11.2022) призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.11.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" надійшла скарга від 22.11.2022 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №70053410 (яке входить у зведене виконавче провадження №70055008) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 11.05.2022 у справі №911/1943/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2022 відкладено судове засідання з розгляду скарг (вх. №86/22, 87/22 від 18.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №70053410 (яке входить у зведене виконавче провадження №70055008) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 11.05.2022 у справі №911/1943/21 на 06.12.2022 та призначено розгляд скарги (вх. №93/22 від 25.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №70053410 (яке входить у зведене виконавче провадження №70055008) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 11.05.2022 у справі №911/1943/21 до спільного розгляду зі скаргами (вх. №86/22, 87/22 від 18.11.2022) у судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.02.2023 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, якою скарги Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича задоволено частково.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича надійшло клопотання про прийняття додаткової ухвали про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2348/23 від 07.02.2023).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.02.2023 призначено справу №911/1943/21 до розгляду в судовому засіданні на 21.02.2023.

У судовому засіданні 21.02.2023 оголошено перерву до 07.03.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" надійшли заперечення на клопотання про прийняття додаткової ухвали (вх. №3465/23 від 22.02.2023).

У судове засідання 07.03.2023 з`явився представник скаржника, представники приватного виконавця та позивача не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені. У судовому засіданні 07.03.2023 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

До Господарського суду Київської області надійшли скарги Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" від 15.11.2022 та від 22.11.2022 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича. У судовому засіданні 02.02.2023 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, якою дані скарги задоволено частково.

07.02.2023 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович подав до суду клопотання про прийняття додаткової ухвали про стягнення його витрат на професійну правничу допомогу.

22.02.2023 від Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" надійшли заперечення на клопотання про прийняття додаткової ухвали.

2. Аргументи приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович (далі приватний виконавець) заявив покладення на Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" його витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27500,00 грн. На підтвердження понесення цих судових витрат приватним виконавцем долучені:

- копія договору про надання правової допомоги №25.11/2022 від 01.09.2017 між приватним виконавцем та адвокатом Кантеміром Василем Івановичем;

- копія акту приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2023 до договору про надання правової допомоги №25.11/2022 від 01.09.2017 (по скарзі від 15.11.2022);

- копія акту приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2023 до договору про надання правової допомоги №25.11/2022 від 01.09.2017 (по скарзі від 15.11.2022);

- копія акту приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2023 до договору про надання правової допомоги №25.11/2022 від 01.09.2017 (по скарзі від 22.11.2022);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі №911/1943/21 (по скарзі від 15.11.2022);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі №911/1943/21 (по скарзі від 15.11.2022);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі №911/1943/21 (по скарзі від 22.11.2022);

3. Аргументи Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (далі скаржник) проти задоволення клопотання приватного виконавця про прийняття додаткової ухвали з таких підстав:

- оскільки скарги задоволено частково, то й, відповідно, витрати повинні розподілятись пропорційно, а тому відсутні підстави для стягнення зі скаржника всіх судових витрат приватного виконавця.

- основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У всіх трьох актах приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2023 зазначається, що надано, зокрема, послугу з проведення адвокатом аналізу скарг та підготовлено відзиви на скарги, на що витрачено по 6 годин, та, відповідно, вартість послуг склала по 7500,00 грн. Скаржник звертає увагу суду, що вказаний час, який, нібито, затрачений адвокатом на аналіз скарг та підготовку відзивів, явно не відповідає дійсності, є необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи. Приватним виконавцем подано у справі три відзиви: №453 від 05.12.2022, №454 від 05.12.2022 та №455 від 05.12.2022. При цьому, всі відзиви є аналогічними у більшій частині свого змісту.

- скаржник зазначає, що подання ним скарг викликано тим, що приватний виконавець всупереч вимог статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та норм Закону України «Про виконавче провадження» проігнорував наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні та закінчення виконавчого провадження, а також вчинив незаконні дії щодо погашення неіснуючої заборгованості. Тобто, виникнення спору відбулось з вини приватного виконавця. Якби не протиправна поведінка приватного виконавця, то спору взагалі б не було. З огляду на це, скаржник вважає, що є підстави покладення всіх судових витрат повністю на приватного виконавця.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного учасниками справи та висновки суду за результатами розгляду клопотання

У постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18 зазначено таке: «Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.».

Також у даній постанові зазначено: «Також Верховний Суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18) (офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд відзначає, що приватним виконавцем надано достатні докази на підтвердження понесених ним у даній справі витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги №25.11/2022 від 01.09.2017 визначено вартість однієї години роботи адвоката, яка становить 1250,00 грн. Суд зауважує, що такий розмір гонорару не є завищеним або таким, що не відповідає чи перевищує ринкову вартість послуг адвоката у господарських спорах. Окрім цього, суд відзначає, що питання щодо дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця загалом, а особливо конкретні спірні питання у даній справі, не є досконало вивченими, розповсюдженими та не відносяться до категорії нескладних справ.

В актах приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2023 визначено, що адвокатом Кантеміром Василем Івановичем витрачено по шість годин на підготовку відзивів по кожній скарзі, а також по одній годині на кожне з чотирьох засідань у справі.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлена приватним виконавцем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27500,00 грн. є реальною та обґрунтованою.

У пункті 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначається, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом 07.03.2023 частково задоволено вимоги скаржника, а саме: задоволено шість з дев`яти вимог, що були викладені у скаргах від 15.11.2022 та у скарзі від 22.11.2022, а у задоволенні трьох вимог, відповідно, відмовлено.

Таким чином, за клопотанням приватного виконавця про прийняття додаткової ухвали про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню підлягають 3/9 від суми заявленої до стягнення. Тобто, сума до задоволення за клопотанням приватного виконавця складає 3/9 від 27500,00 грн. та дорівнює 9166,67 грн.

При цьому, зважаючи на те, які саме три вимоги скаржника суд визнав безпідставними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для підтримання позиції скаржника про те, що, оскільки спір виник з вини приватного виконавця, то судові витрати мають бути покладені на нього у повному обсязі, зважаючи на самостійну правову природу вимог, в яких судом відмовлено, оскільки ці вимоги стосуються окремих дій приватного виконавця, законність яких не пов`язана з тими його діями та бездіяльністю, що визнані судом протиправними.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог приватого виконавця пропорційно до задоволених вимог, що заявлені скаржником.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Клопотання Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича (вх. №2348/23 від 07.02.2023) про прийняття додаткової ухвали задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 361, ) на користь Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: 07300, Київська область, місто Вишгород, «Карат», промисловий майданчик, 5-А, 6 поверх, офіс 603) витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №911/1943/21 в сумі 9166,67 грн. (дев`ять тисяч сто шістдесят шість гривень шістдесят сім копійок).

3. У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Стягувачем за ухвалою є Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: 07300, Київська область, місто Вишгород, «Карат», промисловий майданчик, 5-А, 6 поверх, офіс 603).

Боржником за ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 361, ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 08.03.2026.

Дана ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.05.2023.

Суддя С.О. Саванчук