РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2023Справа № 910/18747/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національний банк України

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кабінет Міністрів України

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ЖИТЛОВА КОМПАНІЯ"

третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору МІНІСТЕРСТВО ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ

про визнання припиненими зобов`язання,

за участю представників:

від позивача: Тодосієнко В.М., Подольна О.М.

від відповідача: Петренко Г.В.

від третьої особи-1: Гузієнко Я.М.;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: Шутов О.О.;

від третьої особи-4: Зайончковська В.В.;

від третьої особи-5: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна іпотечна установа звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненими з 15.12.2020 року зобов`язання Державної іпотечної установи перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» щодо сплати відсоткового доходу за 14-відсотковий період за іменними відсотковими облігаціями з додатковим забезпеченням в бездокументарній формі, серії «С3», міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (ISIN) UA, реєстраційний номер випуску 295/2/2013, дата реєстрації - 27.12.2013 року, у кількості 2700 штук.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державна іпотечна установа втратила гарантоване відповідачем право розпоряджатись сумою вартості облігацій серії "С3" через обставини, що не залежали від відповідача та позивача, на підставі рішень повноважних державних органів. Так, з моменту запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" позивач втратив гарантоване право розпоряджатись грошовими коштами, залученими від продажу цінних паперів, у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін (ні Державна іпотечна установа, ні АТ "Дельта Банк") не відповідає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.12.2022.

15.12.2021 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

16.12.2021 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надійшов відзив.

21.12.2021 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшло заперечення.

21.12.2021 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 22.12.2021 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву на 16.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 повідомлено сторін, що призначене на 16.02.2022 підготовче засідання не відбудеться у зв`язку із направленням судді Приходько І.В. на навчання згідно з Календарним планом Національної школи суддів України та призначено підготовче засідання на 23.02.2022.

17.02.2022 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшли додаткові заперечення.

У підготовчому засіданні 23.02.2022 залучено Національний банк України в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Кабінет Міністрів України в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та розгляд по поданій справі було відкладено на 30.03.2022.

11.04.2022 через відділ діловодства суду від Національного банку України надійшло клопотання про закриття провадження по справі.

20.04.2022 через відділ діловодства суду від Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2022 учасників справи було повідомлено, що підготовче засідання, призначене на 30.03.2022, не відбулось у зв`язку з введенням на території України режиму воєнного стану, а також у зв`язку з існуванням загрози життю та здоров`ю людей.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 призначено підготовче засідання на 21.09.2022.

07.09.2022 через відділ діловодства суду від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшло клопотання про залучення третьої особи.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшло клопотання про залучення третьої особи.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшла заява про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 залучено до участі у справі третю особу 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ЖИТЛОВА КОМПАНІЯ" та третю особу 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: МІНІСТЕРСТВО ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ та відклали підготовче засідання на 07.11.2022.

03.10.2022 через відділ діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

07.11.2022 через відділ діловодства суду від Державної іпотечної установи надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 відкладено підготовче засідання на 21.11.2022.

08.11.2022 через електронну пошту суду від Національного банку України надійшли додаткові пояснення.

21.11.2022 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 відкладено підготовче засідання на 28.12.2022.

26.12.2022 через електронну пошту суду від Державної іпотечної установи надійшла відповідь на додаткові пояснення.

28.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ЖИТЛОВА КОМПАНІЯ" надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 відкладено підготовче засідання на 08.02.2023.

12.01.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла Відповідь на пояснення.

08.02.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника.

08.02.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 повідомлено учасників справи, що судові засідання по справам №910/20795/21, №910/9452/22, №910/18747/21 та №910/20260/20 призначені на 08.02.2023 не відбулись у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території міста Києва та призначено підготовче засідання на 29.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2023.

Представники позивача у судовому засіданні 26.04.2023 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов повністю.

Представник третьої особи-4 у судовому засіданні 26.04.2023 підтримав позовні вимоги та просили задовольнити позов повністю.

Представник третьої особи-1 та третьої особи-3 у судовому засіданні 26.04.2023 заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у позові повністю.

Представники третьої особи-2 та третьої особи-5 у судове засідання 26.04.2023 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. При цьому судом враховані клопотання, заперечення, уточнення та пояснення учасників справи, що надавалися під час провадження у даній справі.

Частиною першою статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2013 між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та Державною іпотечною установою (клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 26/995-070, за яким клієнту було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.

На вказаний рахунок банк зобов`язувався приймати та зараховувати грошові кошти, які надходять клієнту та виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунка, проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України (п. 1.2 договору від 27.02.2013).

У 2013 році Державною іпотечною установою було прийняте рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3».

Відповідно до п. 4.2 проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 (далі - Преспект емісії) наведено параметри випуску облігацій, а саме: характеристика облігацій - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; кількість облігацій: 50 000 штук відсоткових іменних облігацій, у тому числі: серія «Z2» - 10000 штук; серія «A3» - 10 000 штук; серія «B3» - 10 000 штук; серія «C3» - 10000 штук; серія «D3» - 10 000 штук; номінальна вартість облігацій (серій «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3»): 100 000,00 грн; загальна номінальна вартість випуску облігацій: ,00 грн, в тому числі: серія «Z2» - 1 000 000 000,00 грн; серія «A3» - 1 000 000 000,00 грн; серія «B3» - 1 000 000 000,00 грн; серія «C3» - 1 000 000 000,00 грн; серія «D3» - 1 000 000 000,00 грн.

У п. 4.5 Проспекту емісії визначено, що власники облігацій мають права, передбачені чинним законодавством, зокрема, отримати номінальну вартість облігацій при настанні строку їх погашення та отримувати відсотковий дохід у вигляді відсотків, нарахованих на номінальну вартість облігацій, що їм (власникам) належать, після закінчення кожного відсоткового періоду.

За змістом п.4.8 Проспекту емісії виплата відсоткового доходу здійснюється за рахунок коштів емітента в національній валюті депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника облігацій. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється з періодичністю один раз на півроку. Виплата відсоткового доходу здійснюється на підставі реєстру власників, який складає Центральний депозитарій ПАТ «НДУ» на момент завершення операційного дня, що передує даті початку відповідної виплати (даті останньої виплати).

Для облігацій серії «С3» у 14 відсотковому періоді дата закінчення виплати відсоткового доходу - 15.12.2020; відсоткова ставка - 9,5% річних.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.09.2014 між Державною іпотечною установою та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №ДД-759/2014 від 09.09.2014, за яким банком було придбано облігації серії «С3» у кількості 2 700 шт. загальною вартістю 274 989 465,00 грн (номінальна вартість однієї облігації - 100 000,00 грн), код (ISIN) UA.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.2.4 вказаного договору відповідачем було перераховано на рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Дельта Банк», вартість облігацій серії «С3» у сумі 274 989 465,00 грн.

Водночас на підставі постанови Правління НБУ №150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», строком на 3 місяці з 03.03.2015 до 02.06.2015, з призначенням уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації - Кадирова В.В. У подальшому згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду №71 від 08.04.2015, №147 від 03.08.2015 строки проведення тимчасової адміністрації у банку продовжувались.

Відповідно до постанови Правління НБУ №664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Кадирову В.В. на два роки; у подальшому цей строк подовжувався до 04.10.2020.

11.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та з метою обліку кредиторської заборгованості 25.01.2016 банком проведено операцію з обліку кредиторських вимог, а саме - перенесення коштів з рахунку клієнта - Державної іпотечної установи № 0995 на спеціальний рахунок «інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку», який призначений для обліку заборгованості банку перед третіми особами та є пасивним рахунком, тобто на ньому обліковується сума, яку банк виплатить кредитору у порядку черговості, визначеної законом.

17.02.2016 рахунки позивача, відкриті в ПАТ «Дельта Банк» (зокрема №0995/980 за договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013), були закриті, про що банк повідомив Державну іпотечну установу довідкою № 5370 від 21.06.2016.

Відповідно до витягу із реєстру № 2495 від 18.03.2016, затвердженого протоколом №005/16, та з урахуванням змін №1, затверджених рішенням виконавчої дирекції №291 від 03.03.2016, вимоги позивача акцептовані на загальну суму 3 332 921190,01 грн і включені до сьомої черги як вимоги юридичної особи, про що відповідач 03.10.2016 видав позивачу довідку №05-3323787.

Згідно з реєстром власників іменних цінних паперів від 15.12.2020 №25072 станом на дату виплати відсоткового доходу за 14 відсотковий період за облігаціями серії «С3» відповідачу належало 2 700 шт. облігацій серії «С3», емітент - Державна іпотечна установа.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зобов`язання Державної іпотечної установи перед ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати відсотків за облігаціями серії «С3» за 14 відсотковий період станом на 15.12.2020 є припиненими відповідно до положень ст.607 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Під неможливістю виконання зобов`язання позивач розуміє законодавчу заборону щодо негайного повернення грошових коштів кредиторові неплатоспроможного банку, який перебуває в стані припинення, на вимогу такого кредитора, окремо вказуючи що через неплатоспроможність відповідача позивач позбавлений права розпоряджатися грошовими коштами в сумі вартості облігацій «С3» і тому втратив можливість виконувати зобов`язання за цими облігаціями.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У силу положень ст.ст. 627-629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення викладено в ч. 1 ст. 526 ЦК України.

За приписами ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Однією з підстав припинення зобов`язання, відповідно до ст. 607 ЦК України, є неможливість його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Статтею 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що облігація - це цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Як встановлено судом, на підставі п. 4.8 Проспекту емісії у позивача виникло зобов`язання з виплати відсоткового доходу за облігаціями серії «С3» за 14 відсотковий період, дата закінчення виплати відсоткового доходу - 15.12.2020.

Позивач зазначає, що неможливість виконання ним зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати відсотків за облігаціями серії «С3» за 14 відсотковий період зумовлена тим, що в зв`язку з перебуванням відповідача в процедурі ліквідації позивач був позбавлений права розпоряджатися грошовими коштами, які обліковувались на банківському рахунку, відкритому в ПАТ «Дельта Банк», а у відповідача відсутні необхідні активи для виконання зобов`язань перед позивачем як кредитором сьомої черги.

Однак суд не погоджується з доводами позивача в цій частині, оскільки зазначені вище обставини не свідчать про неможливість виконання позивачем зобов`язань щодо сплати відсотків за облігаціями серії «С3» за 14 відсотковий період.

При цьому суд зазначає про безпідставність посилання позивача на неможливість виконання його зобов`язань у зв`язку з втратою можливості розпоряджатися грошовими коштами, які знаходилися на рахунку, відкритому в ПАТ «Дельта Банк», з огляду на те, що зобов`язання є грошовим і може бути виконане за рахунок інших коштів позивача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для визнання припиненим у зв`язку з неможливістю виконання зобов`язання Державної іпотечної установи перед ПАТ «Дельта Банк» щодо виплати відсоткового доходу за 14 відсотковий період за облігаціями серії «С3», у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

За приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачем у справі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненими зобов`язання - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2023.

Суддя І.В. Приходько