ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 травня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/313/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133) про видачу судового наказу №б/н від 03.05.2023 (вх. №336 від 04.05.2023) на стягнення з Фізичної особи підприємця Дубенського Романа Івановича ( АДРЕСА_1 ) 51 972,05грн, з яких: 35 000,00грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 11 722,05грн - прострочені платежі по процентах, 5 250,00грн - прострочені платежі за комісією та 214,72 грн - витрат по сплаті судового збору, відмовляє у його видачі. При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо;

- згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу;

- згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги;

- згідно п.п. 1, 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, про що постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

До заяви заявником подано, як електронний доказ - Договір про надання кредиту №4465210-КС-002 від 21.02.2022 в письмовій формі (роздруківка на паперових носіях).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч.2 статті 96 ГПК України).

Надана заявником роздруківка електронного доказу не може вважатись електронним документом (копією електронного документа), доказом в розумінні положень ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Згідно з частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу та саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа. Без накладеного електронного цифрового підпису електронний документ не може вважатися створеним і тому не може розглядатися судом як доказ (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №922/788/19 та від 19.01.2022 у справі №202/2965/19).

Паперова копія Договору про надання кредиту №4465210-КС-002 не посвідчена в установленому порядку.

До заяви на підтвердження того, що саме боржник ФОП Дубенський Роман Іванович підписав вказаний Договір, не додано належних доказів нанесення електронного цифрового підпису (у т.ч. роздруківка ЕЦП на паперовому носії Договору, де вказано відповідний штрих-код та/або QR-код, із зазначенням ПІБ підписувача, №, дату нанесення, номер сертифіката підпису). На копії Договору зазначено, що такий позичальником підписано одноразовим ідентифікатором G-1767, номер телефону НОМЕР_1 , 21.02.2022 о 18:03:25. Разом із тим, доказів належності номеру телефону саме ФОП Дубенському Р.І. матеріали заяви не містять.

До заяви додано анкету клієнта щодо даних позичальника, зокрема і номеру телефону, яка підписана заявником в односторонньому порядку, а тому не може підтверджувати належність вищезазначеного номеру телефону позичальнику.

Таким чином, заявником не надано доказів укладення між ним та боржником електронного договору про надання кредиту.

Крім того, на підтвердження дійсного перерахування коштів позичальнику до заяви додано Довідки від 02.05.2023, яка не є первинними документами, оформленими відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Крім того, до заяви заявник додав листи Державної судової адміністрації України, Міністерства економіки України, Генерального штабу Збройних Сил України щодо військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не пояснивши які обставини такі обґрунтовують.

Враховуючи вищезазначене, заявником не додано доказів, які доводять виникнення у нього права грошової вимоги до боржника щодо якої виник спір, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 12, ст. 147, 148, 150, п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою №б/н від 03.05.2023 (вх. №336 від 04.05.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133) на стягнення з Фізичної особи підприємця Дубенського Романа Івановича ( АДРЕСА_1 ) 51 972,05грн, з яких 35 000,00грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 11 722,05грн - прострочені платежі по процентах, 5 250,00грн - прострочені платежі за комісією та 214,72 грн - витрат по сплаті судового збору відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (10.05.2023) та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.С. Стадник