РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2023Справа № 910/6912/22
За позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 27 839, 48 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Сечко С.В.;

від відповідача: Федчук Б.Б.;

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві (надалі - відповідач) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 839, 48 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мотивовані тим, що позивачем було здійснено страхове відшкодування потерпілій особі внаслідок ДТП винним у якій визнано працівника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 відкрито провадження в справі №910/6912/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

22.08.2022 від позивача надійшло письмове підтвердження, що станом на 15.08.2022 грошові кошти відповідачем не сплачені.

24.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що водій ОСОБА_1 не перебував та не перебуває в трудових відносинах з відповідачем, а також автомобіль Jeep Grand Cherokee номерний знак НОМЕР_1 не знаходиться на балансі відповідача, а тому в даній справі, як зазначає відповідач, він є неналежним відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 розгляд справи №910/6912/22 постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.11.2022 та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (надалі - третя особа).

20.10.2022 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

01.11.2022 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 02.11.2022 з`явився представник відповідача, інші учасники справи в засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 підготовче засідання відкладено на 29.11.2022.

03.11.2022 від Полку патрульної поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві на виконання вимог ухвали суду надійшов лист.

15.11.2022 від Полку патрульної поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві на виконання вимог ухвали суду надійшов лист.

16.11.2022 від Головного управління ДПС у м. Києві на виконання вимог ухвали суду надійшов лист.

22.11.2022 від Головного сервісного центру МВС України на виконання вимог ухвали суду надійшов лист.

У підготовче засідання 29.11.2022 з`явилися представники відповідача та позивача, третя особа в засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 підготовче засідання відкладено на 11.01.2023 та витребувано докази, в порядку ст.74 ГПК України.

22.12.2022 від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь.

22.12.2022 від Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла належним чином завірена копія справи №303/3761/19.

У підготовче засідання 11.01.2023 з`явилися представники відповідача та позивача, третя особа в засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 07.02.2023 та витребувано докази, в порядку ст.74 ГПК України.

16.01.2023 від Головного управління ДПС у м. Києві на виконання вимог ухвали суду надійшов лист.

07.02.2023 від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві надійшла інформація про місце роботи ОСОБА_1 .

У підготовче засідання 07.02.2023 з`явилась представник відповідача, позивач та третя особа в засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 підготовче засідання відкладено на 07.03.2023

У підготовче засідання 07.03.2023 учасники справи не з`явилися, повідомлялись про день та час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, учасниками справи було заявлено про надання суду всіх наявних у них доказів і пояснень по справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.04.2023.

21.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку із зайнятість його представника в іншому судовому засіданні.

04.04.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в зв`язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

У судове засідання 04.04.2023 учасники справи не з`явилися, повідомлялись про день та час розгляду справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 судове засідання відкладено на 03.05.2023.

У судове засідання 03.05.2023 з`явилися представники позивача на відповідача, третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог та позов просив задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 03.05.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 о 16 годині 40 хвилин на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 763 км. у Закарпатській області за участю транспортних засобів «Jeep» державний номер НОМЕР_1 та «Nissan» державний номер НОМЕР_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП).

ДТП відбулася в результаті порушення водієм транспортного засобу «Jeep» державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2019 у справі №303/3761/19, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

31.01.2020 водій автомобілю «Nissan» державний номер НОМЕР_2 , оскільки цивільно-правова відповідальність автомобілю «Jeep» державний номер НОМЕР_1 не була застрахована, звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом №107 про оцінку автомобіля «Nissan» державний номер НОМЕР_2 , складеного ПП ОСОБА_2 19.07.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan» державний номер НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження, становить 46 041,73 грн.

За результатами розгляду повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування, МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди (наказ від 07.04.2021 № 3.1/2220) та перераховано на рахунок потерпілого грошові кошти в розмірі 26 787,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03.10.2019 за №1153551.

Також позивачем перераховано ТОВ ЦЦПЗ «Експерт-Сервіс» 1 052, 00 грн вартості послуг аварійного комісара (експерта), що підтверджується платіжним дорученням від 12.04.2021 за № 1029122.

Позивач, посилаючи на те, що водій ОСОБА_1 (третя особа) є працівником відповідача та здійснив ДТП на службовому автомобілі, звернувся з даним позовом про стягнення з останнього сплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 839,48 грн (26 787,48 грн (виплачене страхове відшкодування) + 1 052, 00 грн (оплата послуг аварійного комісара)).

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом а) частини першої статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статтею 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При цьому, частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як зазначає позивач при зверненні до суду з позовом водій транспортного засобу «Jeep» державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 на час ДТП (05.06.2019) був працівником відповідача, а тому саме відповідач є особою яка має відшкодовувати збитки.

Разом з тим, як убачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.01.2023 за №2600-0704-715068 водій ОСОБА_1 у період з 01.06.2019 по 27.02.2020, тобто і на дату ДТП - 05.06.2019 працював у Військовій частині НОМЕР_3 , тобто не був працівником Головного управління Національної поліції у м. Києві (відповідача в даній справі).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що Головне управління Національної поліції у м. Києві не є належним відповідачем у даній справі про відшкодування шкоди, оскільки ОСОБА_1 , тобто особа, яка винна в скоєнні ДТП, не була працівником відповідача, а тому шкода завдана останнім не під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків саме як працівником Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Так, визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частини перша та друга статті 48 Господарського процесуального кодексу України). Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Суд зазначає, що інформація щодо місця роботи ОСОБА_1 наявна в матеріалах справи з 07.02.2023 про що зазначалось в ухвалах суду від 07.02.2022, 07.03.2023 та від 04.04.2023, однак позивачем не заявлялось клопотання про заміну відповідача.

Відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене вище, суд у повному обсязі відмовляє в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 08.05.2023.

Суддя Я.А.Карабань