ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа № 914/489/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ», с. Тур`я, Львівська область

про стягнення 1 185 852,41 грн

за участю представників:

від позивача: Рокіщук І.І. представник;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

07.02.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ», с. Тур`я, Львівська область про стягнення 1 185 852,41 грн.

Ухвалою від 09.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.03.2023.

20.02.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ» надійшла заява про долучення документів (вх. №4293/23 від 20.02.2023).

Ухвалою суду від 06.03.2023 підготовче засідання відкладено на 23.03.2023.

07.03.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (вх. №5704/23 від 07.03.2023) та відзив на позовну заяву.

20.03.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ» надійшла відповідь на відзив (вх. №6886/23 від 20.03.2023).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подано усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 23.03.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.04.2023.

04.04.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ» надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців (вх. №8385/23 від 04.04.2023).

Ухвалою від 06.04.2023 суд відклав судове засідання на 01.05.2023.

28.04.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (вх. №10535/23 від 28.04.2023).

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №04.02.22-41/1 від 04.02.2022 та договір поставки №08.04.22-41/1 від 08.04.2022, на виконання умов яких відповідачу згідно накладних було передано у власність товар. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, заборгованість становить 849 537,73 грн. Відповідно до п.п. 3.6. - 3.9. договору позивачем проведено коригування вартості товару в сумі 181 158,85 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати, позивачем нараховано пеню в сумі 104 723,76 грн, 3% річних в сумі 6 357,17 грн, 24% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 44 074,90 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягав до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 1 185 852,41 грн.

У поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідач заперечив щодо стягнення скоригованої вартості товару, оскільки зміна ціни є окремою подією, що вимагає документального підтвердження. Однак, позивачем не надано доказів складання розрахунків коригувань та надіслання їх відповідачу. Таким чином, у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення скоригованої вартості товару. Також позивачем не долучено засвідченої належним чином інформації про курс валюти на визначену дату, у зв`язку із чим неможливо перевірити правильність зробленого позивачем розрахунку скоригованої вартості товару. Безпідставним також є стягнення пені, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами, оскільки відповідне порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України та введення воєнного стану. З огляду на складне фінансове становище, відповідач просив зменшити штрафні санкції.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ» (покупець) було укладено договір поставки №04.02.22-41/1 від 04.02.2022 та договір поставки №08.04.22-41/1 від 08.04.2022.

За цими договорами постачальник (позивач) зобов`язувався передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - «Товар»), а покупець (відповідач) зобов`язувався прийняти і оплатити її (п. 1.1. договорів).

Погоджені сторонами найменування, асортимент, одиниця виміру та кількість товару, вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договорів)

Відповідно до п. 2.2. договорів кожна специфікація регулює окрему поставку товару в рамках цього договору та не скасовує чи не змінює попередні специфікації, якщо тільки інше не вказано в ній, сторони в специфікації можуть вказати про непоширення на неї певних умов договору або застосування їх до певної специфікації на умовах, вказаних у такій специфікації. У випадку розходжень між умовами договору і умовами певної специфікації, пріоритет мають умови такої специфікації.

Згідно п. 3.1. договорів ціна за одиницю та загальна вартість товару, зазначаються сторонами у специфікаціях.

Пунктом 3.2. договорів встановлено, що протягом строку дії цього договору, грошові зобов`язання покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки товар має імпортну складову, у специфікаціях сторони визначають еквівалент ціни товару в іноземній валюті (долар США чи Євро). Якщо в специфікації ціна товару визначена без еквіваленту ціни в іноземній валюті та окремо вказано, що коригування ціни товару до іноземної валюти, не здійснюється, до поставки такого товару, не застосовуються положення договору в частині коригування ціни до іноземної валюти.

Відповідно до п. 3.5. договорів покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у відповідній специфікації. Датою виконання зобов`язання по оплаті є день надходження коштів на рахунок постачальника або день передачі векселя, або дата підписання угоди чи отримання листа про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно п. 3.6. договорів у разі зміни курсу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, якщо інші умови не визначені договором чи специфікацією, покупець, у день здійснення оплати за товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику, як скориговану вартість товару, за наступною формулою:

Y=X*В/А, де

X - вартість/частина вартості товару у гривнях, зазначена у відповідній специфікації,

А - курс продажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті підписання специфікації,

В - курс продажу іноземної валюти до гривні на останній робочий день, що передує даті оплати,

Y - кінцева вартість неоплаченої частини товару, у гривнях.

Покупець вправі звернутися до постачальника з проханням провести розрахунок, відповідно до вказаної формули, та повідомити йому суму, що підлягає оплаті за товар (його частину).

В якості курсу іноземної валюти до гривні використовується курс продажу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів, та який визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/, якщо інше не визначене в договорі чи специфікації. При цьому, для розрахунку використовується курс гривні до однієї одиниці іноземної валюти, із деталізацією до чотирьох знаків після коми. В друкованих формах документів вказується ціна та вартість товару, із заокругленням до двох знаків після коми.

У разі виникнення суперечок щодо курсу іноземної валюти, достатнім доказом існування такого курсу на визначену дату є роздруківка відповідної сторінки з сайту, що зроблена постачальником та засвідчена підписом його уповноваженої особи та печаткою.

Згідно п. 3.8. договору у випадку прострочення оплати товару покупцем, постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6. договору та вимагати негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу. Коригування вартості товару, що буде оплачений з простроченням, здійснюється лише у разі збільшення курсу продажу іноземної валюти до гривні, на дату оплати. У випадку зниження курсу, валютний еквівалент вартості товару, що буде оплачений з простроченням, розраховується по курсу на момент укладення специфікації.

Відповідно до п. 3.9. договору у випадку прострочення оплати товару/його частини, при поданні постачальником позову до суду, для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати товару буде вважатися дата складання та підписання позовної заяви до суду. При цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п. 3.8 даного договору.

12.04.2022 сторонами укладено Специфікацію №3 до договору поставки №№04.02.22-41/1 від 04.02.2022.

Відповідно до вказаної Специфікації №3 від 12.04.2022 постачальник здійснює поставку ЕС АСТЕРОЇД, насіння кукурудзи, F1, Maxim XL + Alias + Poncho, 80 тис. насінин MED234990. Вартість товару, що поставляться на момент укладення даної Специфікації, становить 380 728,08 грн з ПДВ, еквівалент 11 400,00 Євро.

Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 33,3972 грн за 1 Євро (п. 1 Специфікації).

Згідно п. 2 Специфікації №3 від 12.04.2022 покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 25.04.2022; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару здійснюється до 30.10.2022.

На виконання договору та Специфікації №3 від 12.04.2022 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 380 728,08 грн з ПДВ, про що свідчить належним чином оформлена, підписана обома сторонами та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна №АГ-15/04149 від 15.04.2022 на суму 380 728,08 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару на суму 114 218,42 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, залишок заборгованості згідно Специфікації №3 від 12.04.2022 станом на дату звернення до суду з позовом становив 266 509,66 грн.

12.04.2022 сторонами укладено Специфікацію №4 до договору поставки №№04.02.22-41/1 від 04.02.2022.

Відповідно до вказаної Специфікації №4 від 12.04.2022 постачальник здійснює поставку P64LE99, насіння соняшнику, F1, Maxim 025 + Apron XL, 150 тис. насінин MED235364. Вартість товару, що поставляться на момент укладення даної Специфікації, становить 481 236,48 грн з ПДВ, еквівалент 16 067,99 дол. США.

Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 29,95 грн за 1 дол. США (п. 1 Специфікації).

Згідно п. 2 Специфікації №4 від 12.04.2022 покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 25.04.2022; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару здійснюється до 30.10.2022.

На виконання договору та Специфікації №4 від 12.04.2022 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 481 236,48 грн з ПДВ, про що свідчить належним чином оформлені, підписані обома сторонами та скріплені печатками обох сторін видаткові накладні №АГ-13/04210 від 13.04.2022 на суму 56 066,39 грн та №АГ-18/04199 від 18.04.2022 на суму 425 170,09 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару на суму 144 370,94 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, залишок заборгованості згідно Специфікації №4 від 12.04.2022 станом на дату звернення до суду з позовом становив 336 865,54 грн.

03.05.2022 сторонами укладено Специфікацію №5 до договору поставки №№04.02.22-41/1 від 04.02.2022.

Відповідно до вказаної Специфікації №5 від 03.05.2022 постачальник здійснює поставку ЕС АРГЕНТІК СУ, насіння соняшнику, F1, Maxim XL + Poncho, 150 тис. насінин MED341316. Вартість товару, що поставляться на момент укладення даної Специфікації, становить 42 214,02 грн з ПДВ, еквівалент 1 264,00 Євро.

Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 33,3972 грн за 1 Євро (п. 1 Специфікації).

Згідно п. 2 Специфікації №5 від 03.05.2022 покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 06.05.2022; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару здійснюється до 30.10.2022.

На виконання договору та Специфікації №5 від 03.05.2022 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 42 214,02 грн з ПДВ, про що свідчить належним чином оформлена, підписана обома сторонами та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна №АГ-04/05165 від 04.05.2022 на суму 42 214,02 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару на суму 12 700,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, залишок заборгованості згідно Специфікації №5 від 03.05.2022 станом на дату звернення до суду з позовом становив 29 514,02 грн.

05.05.2022 сторонами укладено Специфікацію №6 до договору поставки №№04.02.22-41/1 від 04.02.2022.

Відповідно до вказаної Специфікації №6 від 05.05.2022 постачальник здійснює поставку ЕС АРМОНІКА, насіння соняшнику, F1, Maxim XL + Apron + Poncho, 150 тис. насінин. Вартість товару, що поставляться на момент укладення даної Специфікації, становить 295 104,28 грн з ПДВ, еквівалент 8 836,20 Євро.

Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 33,3972 грн за 1 Євро (п. 1 Специфікації).

Згідно п. 2 Специфікації №6 від 05.05.2022 покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 11.05.2022; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару здійснюється до 25.10.2022.

На виконання договору та Специфікації №6 від 05.05.2022 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 295 104,28 грн з ПДВ, про що свідчить належним чином оформлена, підписана обома сторонами та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна №АГ-06/05070 від 06.05.2022 на суму 295 104,28 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару на суму 88 540,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, залишок заборгованості згідно Специфікації №6 від 05.05.2022 станом на дату звернення до суду з позовом становив 206 564,28 грн.

06.05.2022 сторонами укладено Специфікацію №3 до договору поставки №№08.04.22-41/1 від 08.04.2022.

Відповідно до вказаної Специфікації №3 від 06.05.2022 постачальник здійснює поставку ПАР, Альфалип Екстра, р.к. (5 л) JD0608139. Вартість товару, що поставляться на момент укладення даної Специфікації, становить 20 168,40 грн з ПДВ, еквівалент 673,40 дол. США.

Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 29,95 грн за 1 дол. США (п. 1 Специфікації).

Згідно п. 2 Специфікації №3 від 06.05.2022 покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 50% загальної вартості товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюється до 10.05.2022; б) решта вартості товару в розмірі 50% загальної вартості товару здійснюється до 01.08.2022.

На виконання договору та Специфікації №3 від 06.05.2022 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 20 168,40 грн з ПДВ, про що свідчить належним чином оформлена, підписана обома сторонами та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна №АГ-06/05136 від 06.05.2022 на суму 20 168,40 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару на суму 10 084,17 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, залишок заборгованості згідно Специфікації №3 від 06.05.2022 станом на дату звернення до суду з позовом становив 10 084,23 грн.

Згідно п. 8.1. договорів сторона звільняється від визначеної цим договором та/або чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, за умовами, що їх настання було засвідчене у встановленому порядку. Перелік форм-мажорних обставин визначається згідно чинного в Україні законодавства, на момент їх настання.

Відповідно до п. 8.2. договору сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно, але не пізніше 3 (трьох) днів з дня настання таких обставин повідомити іншу сторону про наявність таких обставин та їх вплив на виконання цього договору, та надати документ, що підтверджує дію форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини повинні бути належним чином засвідчені Торгово-промисловою палатою України у встановленому порядку.

Виникнення форс-мажорних обставин, не є підставою для відмови покупця від оплати за товар, поставлений до їх виникнення (п. 8.3 договору);

Пунктом 9.2. договорів встановлено, що у випадку порушення строків та/або умов оплати товару, покупець сплачує на вимогу постачальника пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати.

При простроченні оплати на строк понад 10 (десять) календарних днів, покупець зобов`язується додатково виплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24 (двадцять чотири) % річних від суми простроченої заборгованості, починаючи з 11 (одинадцятого) дня прострочення, до дня фактичної оплати.

Згідно п. 9.5. договорів нарахування штрафних санкцій, відповідно до умов цього договору, не обмежується 6-місячним строком, а здійснюється та сплачується за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також збільшується позовна давність про стягнення неустойки до 3-х років.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що розмір основного боргу відповідача перед позивачем станом на дату розгляду справи судом становить 849 537,73 грн. Відповідачем належними на допустимими доказами не спростовано факт наявності вказаної суми заборгованості.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина 2 статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на наведене, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Таким чином, у разі порушення грошового зобов`язання позивач очікує, що його втрати будуть відновлені у повному обсязі з урахуванням умов договору щодо оплати товару у національній валюті України, з відповідним коригуванням пропорційно зміні курсу відповідної іноземної валюти (євро) на дату оплати товару.

Як зазначалося вище, сторони у п. 3.6. договорів встановили, що у разі зміни курсу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, якщо інші умови не визначені договором чи специфікацією, покупець, у день здійснення оплати за товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику, як скориговану вартість товару.

Сторонами у специфікаціях до договорів вартість товару була визначена у гривнях, а також зазначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. З матеріалів справи вбачається, що товар (чи його складові), який був поставлений позивачем відповідачу, є іноземного походження, тобто, початково (з моменту створення) мав грошовий вираз в іноземній валюті.

Також позивачем розрахунок суми скоригованої вартості товару було здійснено з урахуванням положень, визначених у п. 3.9. договорів у випадку прострочення оплати товару/його частини, при поданні постачальником позову до суду, для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати товару, буде вважатися дата складання та підписання позовної заяви до суду.

Слід також зазначити, що узгоджені сторонами умови договору поставки відносно коригування вартості товару у зв`язку зі зміною курсу іноземної валюти є чинними, не визнаними недійсними, а тому їх дотримання є обов`язковим в силу статтей 525, 526 ЦК України.

Таким чином, з огляду на прострочення відповідачем сплати вартості товару, позивачем проведено розрахунок скоригованої вартості товару, тобто в даному випадку відбулась не зміна ціни товару, а коригування його вартості за умови зміни курсу іноземної валюти до гривні, як це передбачено умовами договору. Відсутність розрахунків коригування, а також доказів їх надіслання не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару, позаяк право постачальника на те, що у будь-якому випадку покупець повинен сплатити постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно з умовами договору, передбачене п. 3.6. договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 9.2. договорів встановлено, що у випадку порушення строків та/або умов оплати товару, покупець сплачує на вимогу постачальника пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу.

Частиною 5 ст. 694 ЦК України встановлено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Приписами статті 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 п. 9.2. договорів при простроченні оплати на строк понад 10 (десять) календарних днів, покупець зобов`язується додатково виплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24 (двадцять чотири) % річних від суми простроченої заборгованості, починаючи з 11 (одинадцятого) дня прострочення, до дня фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 104 723,76 грн, 3% річних в сумі 6 357,17 грн, 24% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 44 074,90 грн.

Судом перевірено розрахунок та встановлено, що суми пені, 3% річних та 24% річних за користування чужими грошовими коштами нараховані правильно.

Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені та відсотків річних у зв`язку із складним фінансовим становищем відповідача.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені та відсотків річних.

Щодо наведених відповідачем доводів у клопотанні про зменшення пені суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач, уклавши договори поставки, погодився на запропоновані позивачем умови, в тому числі і умову про пеню.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Як зазначалося вище, згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідачем доказів наявності обставин, зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань перед позивачем не подано, в матеріалах справи такі відсутні.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч. 2 вказаної норми, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач у клопотанні про зменшення пені та відсотків річних не послався на відповідні виняткові обставини та не довів їх належними та допустимими доказами.

Пленумом Вищого господарського суду України у п. 1.10 постанови №14 від 17.12.2013 роз`яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Враховуючи наведене, з огляду на ступінь виконання зобов`язання, значну тривалість невиконання зобов`язання, наявності складних обставин фінансового характеру у господарській діяльності не тільки відповідача, а й позивача, суд не вбачає підстав для зменшення суми пені та відсотків річних, а тому в задоволенні клопотання про зменшення пені та відсотків річних слід відмовити.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення суду, суд прийшов до висновку, що подана заява про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Отже, господарський суд не зобов`язаний задовольняти заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи із наведеного, законодавець, у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суд повинен встановлювати матеріальні інтереси обох сторін.

Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища.

Судом встановлено, що прострочення виникло з вини боржника, несвоєчасна сплата заборгованості порушила матеріальні інтереси позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ».

Суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не позбавлений права звернутися безпосередньо до стягувача із заявою про реструктуризацію заборгованості, яка виникла по договору, розстрочку, відстрочку сплати заборгованості.

Викладені боржником у заяві доводи стосуються наслідків, які можуть настати після виконання рішення суду, не мають достовірного характеру та ґрунтуються на його припущеннях.

В той же час заявником не обґрунтовано винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі №914/489/23 чи роблять таке виконання неможливим, не подано жодних доказів, які б могли бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, клопотань про витребування відповідних доказів заявником не подавалося.

Також заявником не доведено, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку, зміняться в майбутньому після можливого відстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, способів виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Заявником не наведено жодних доводів та доказів того, що ним вживаються та чи вживатимуться на майбутнє заходи щодо покращення результатів господарської діяльності, поповнення обігових коштів, тощо.

Аргументи відповідача щодо настання форс-мажорних обставин, зумовлених військовою агресією Російської Федерації проти України, суд відхиляє з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема: збройний конфлікт, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» шляхом видачі сертифіката.

Настання форс-мажорних обставин, в кожному окремому випадку, засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами, шляхом видачі сертифікату про такі обставини.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Відкритий лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається відповідач, адресований всім кого це стосується. Це означає, що кожному, кого це стосується, слід доводити причинний зв`язок між війною і неможливістю виконати свої (в т.ч. й грошові) зобов`язання. Адже обставини для суб`єктів господарювання суттєво різняться в залежності від того де знаходиться їх виробництво: на лінії фронту, на тимчасово окупованих територіях, чи в тилу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/2394/21 (постанова від 14.06.2022) вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується і Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

Суд звертає увагу на те, що воєнний стан в Україні введений з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, відтак відповідач, укладаючи специфікації у квітні та травні 2022 року, мав враховувати введений в Україні воєнний стан та можливість настання відповідальності за невиконання договірних зобов`язань.

Суд зазначає, що розв`язання повномасштабної збройної агресії та введення воєнного стану є виключними важкими обставинами, які у рівній мірі впливають на обидві сторони. У даному випадку відповідачем не доведено прямого причино-наслідкового зв`язку між неоплатою отриманого товару та війною в Україні.

Крім того, доказів повідомлення позивача, у відповідності до п. 8.2. договору, про настання у відповідача форс-мажорних обставин суду не надано.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд враховує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 849 537,73 грн основного боргу, 181 158,85 грн скоригованої вартості товару, 104 723,76 пені, 44 074,90 грн 24% річних за користування чужими грошовими коштами, 6 357,17 грн 3% річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР-АГРОТЕХ», с.Тур`я, вул. Центральна, буд. 1А, Буський район, Львівська область (ідентифікаційний код 40269653) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ», м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 9В (ідентифікаційний код 30967207) 849 537,73 грн основного боргу, 181 158,85 грн скоригованої вартості товару, 104 723,76 пені, 44 074,90 грн 24% річних за користування чужими грошовими коштами, 6 357,17 грн 3% річних, 17 282,78 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 01.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 10.05.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.