РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/521/22(927/386/23)

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНС-ОЙЛ",

вул. Козацька, 58, м. Чернігів, 14071, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Приватного підприємства "ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ", , вул. Набережна, 35, село Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072; ел.пошта:

про стягнення 221 205,80грн

в межах справи

за заявою кредитора-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАНШИП", код ЄДОПОУ 32428972, вул. Успенська, буд, 39/1, 1-2 поверх, офіс 2/4, м. Одеса, Одеська обл., 65048; ел.пошта:

кредитора-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізмаїл-Агролідер", , вул. Шкільна, 23, село Багате, Ізмаїльський район, Одеська область, 68671

боржник: Приватне підприємство "ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ", , вул. Набережна, 35, село Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072; ел.пошта:

учасник справи: розпорядник майна - арбітражна керуюча Потупало Н.І., Вознесенський узвіз, буд. 10а, оф. 213, м. Київ, 04053, ІНФОРМАЦІЯ_2

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Представники учасників справи не прибули.

У судовому засіданні 04.05.2023 була підписана вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

16.03.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНС-ОЙЛ" до Приватного підприємства "ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ" про стягнення 221 205,80грн заборгованості, з якої 139 500,00грн основного боргу, 41 025,30грн інфляційних збитків, 5 709,95грн 3% річних, 34 970,55грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки нафтопродуктів №50/21 від 29.09.2021 в частині оплати вартості нафтопродуктів.

Ухвалою суду від 23.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №927/521/22 про банкрутство відповідача, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства, підготовче засідання призначено на 18.04.2023.

14.04.2023 на електронну пошту суду від арбітражної керуючої Потупало Н.І. надійшли:

- клопотання про розгляд справи без її участі від 13.04.2023 №757-02-01-927/521;

- лист щодо розгляду грошових вимог від 13.04.2023 №756-02-01-927/521, у якому арбітражна керуюча визнала позовні вимоги в частині основного боргу у сумі 139 500,00грн та заперечила щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

У підготовче засідання 18.04.2023 учасники справи не прибули, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Суд задовольнив клопотання арбітражної керуючої про розгляд справи без її участі, оскільки це є правом учасника справи.

Додаткових заяв та клопотань від учасників справи до суду не надійшло.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив розгляд справи по суті на 04.05.2023, про що на адреси учасників справи направлено ухвалу повідомлення від 18.04.2023.

Частиною 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.191 Господарського процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Лист арбітражної керуючої Потупало Н.І. від 13.04.2023 №756-02-01-927/521, який суд розцінює як відзив на позов та у якому відповідач визнає частково заявлені позовні вимоги у справі №927/521/22(927/386/23) підписано уповноваженою особою - розпорядником майна ПП "Промінь Озерне" Потупало Наталією.

Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб; дії законного представника відповідача, який підписав відзив на позовну заяву, не суперечать інтересам особи, яку він представляє, і це є процесуальним правом сторони, згідно зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у частині заявлених позовних вимог щодо основного боргу у сумі 139 500,00грн по договору поставки нафтопродуктів №50/21 від 29.09.2021.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

За приписами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа за спільною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізмаїл-Агролідер" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Промінь Озерне".

Ухвалою суду від 27.04.2023, зокрема, введено процедуру санації боржника - Приватного підприємства "Промінь Озерне" () строком на 1 (один) рік до 27.04.2024.

Отже, спір про стягнення з Приватного підприємства "Промінь Озерне" заборгованості у сумі 221 205,80грн розглядається в межах справи №927/521/22 про банкрутство Приватного підприємства "Промінь Озерне".

29.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНС-ОЙЛ" (постачальник) та Приватним підприємством "ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ" (покупець) укладено договір №50/21 поставки нафтопродуктів (далі - договір).

За умовами п.2.1, 2.2, 2.3 договору постачальник зобов`язався передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язався приймати ці нафтопродукти (в подальшому іменовані - продукція) та повністю оплачувати їхню ціну (вартість).

Поставка (передача у власність) продукції в рамках і на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до Заявок покупця та/або додатків до цього договору, оформлених на підставі поданих покупцем Заявок.

Умови про кількість, асортимент, ціну (вартість), умови оплати та поставки окремої партії продукції узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) письмових додатків до цього договору або узгодженням постачальником поставки згідно заявки покупця шляхом виставлення рахунків-фактур та наданням документів, що підтверджують поставку без підписання додатків.

Згідно з п. 3.1, 3.3 договору постачальник може здійснювати поставку продукції на одній з таких умов: FCA - пункт (станція) відвантаження або CPT - пункт (станція) призначення, або EXW - місце зберігання відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року. Конкретні умови поставки вказуються в Заявці покупця та фіксуються в тексті відповідного додатку до цього договору та/або вказуються в документах постачальника, що підтверджують поставку. При цьому фактичним вантажоотримувачем продукції може бути як сам покупець, так і вказані ним треті особи, які не є сторонами цього договору.

Постачальник здійснює поставку продукції окремими партіями в строки (терміни), вказані в додатках до цього договору та за умови наявності Заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції. В Заявці покупця обов`язково вказується найменування та кількість продукції, реквізити вантажоотримувачів, а також умови поставки відповідної партії продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується в Заявці, несе покупець.

Кількість продукції, яка планується до поставки (передачі у власність), реквізити відвантаження, повідомлення про готовність прийняти вантаж вказуються в Заявці покупця (п.4.3 договору).

Згідно з п.4.9 договору постачальник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання щодо постачання продукції з моменту передачі продукції покупцю (представнику покупця або транспортній організації, в залежності від умов поставки. вказаних у відповідній Заявці покупця та/або додатку до цього договору. Факт передачі продукції підтверджується відповідними відмітками в накладній (залізничній, товарно-транспортній) та підписанням акту прийому-передачі. Датою поставки (передачі у власність) продукції (нафтопродуктів) вважається дата вказана в актах прийому-передачі продукції та/або видатковій накладній.

Право власності на продукцію переходить до покупця з дати поставки (передачі у власність) продукції у відповідності до п.4.9 цього договору. З моменту поставки покупець несе всі ризики випадкового знищення або пошкодження продукції.

Відповідно до п.5.1, 5.2 договору ціна (вартість) конкретної партії продукції узгоджується сторонами у відповідних додатках до цього договору або вказується в рахунках-фактурах та документах, що підтверджують поставку без підписання додатків. Ціна на продукцію, поставка (передача у власність) якої здійснюється відповідно до умов цього договору , встановлюється у національній валюті України - гривні. В ціну продукції включено податок на додану вартість.

Ціна (вартість) продукції є динамічною (рухомою) і може змінюватись постачальником залежно від змін цін на ринку продукції, індексу інфляції, зміни тарифів на залізничні перевезення тощо.

Згідно з п.5.5 договору оплата продукції здійснюється на умовах повної передоплати (авансу) продукції (партії продукції), якщо інше не встановлено у додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином. Строк (термін) оплати продукції по кожній окремій партії продукції визначається умовами відповідних додатків.

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. Поставка (передача у власність) продукції за цим договором здійснюється протягом 1 (одного) року з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження цього строку, цей строк щоразу автоматично пролонгується (продовжується) ще на 1 (один) рік. У випадку поставки (передачі у власність) продукції покупцеві за цим договором після спливу строку, передбаченого абзацом другим цього пункту, покупець зобов`язується повністю оплатити таку продукцію.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором, поставив відповідачу продукцію, про що свідчать видаткові накладні: № ГТ-0000892 від 30.09.2021 на суму 231 300,00грн та №ГТ-0001046 від 01.11.2021 на суму 139 500,00грн; товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) № ГТ-0000892 від 30.09.2021 та №ГТ-0001046 від 01.11.2021; податкова накладна 01112021.

Також позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату від 29.09.2021 №ГТ-0000658 на суму 231 300,00грн та від 01.11.2021 №ГТ-0001046 на суму 139 500,00грн.

Відповідач оплатив вартість поставленої продукції по рахунку-фактурі від 29.09.2021 №ГТ-0000658 у сумі 231 300,00грн, про що свідчить платіжна інструкція №2174 від 30.09.2021.

Рахунок-фактура від 01.11.2021 №ГТ-0001046 на суму 139 500,00грн відповідач не оплатив.

14.02.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію №183 від 13.02.2023 з вимогою негайно сплатити заборгованість по договору №50/21 від 29.09.2021 у сумі 139 500,00грн.

Відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованість не сплатив, що стало підставою для нарахування інфляційних збитків у сумі 41 025,30грн за період з листопада 2021 року по січень 2023 року, 3% річних у сумі 5 709,95грн за період з 02.11.2021 по 14.03.2023 та пені у сумі 34 970,55грн за період з 13.09.2022 по 14.03.2023 та звернення з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Предметом доказування у справі є обставини виконання сторонами договору №50/21 поставки нафтопродуктів від 29.09.2021; порушення ПП "Промінь Озерне" своїх зобов`язань, передбачених п. 5.5 договору, які є підставою для нарахування інфляційних збитків, 3% річних та пені.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що договір №50/21 поставки нафтопродуктів від 29.09.2021 підписаний сторонами, скріплений печаткою позивача, що свідчить про набрання ним чинності.

Із змісту договору вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини поставки.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст.663 ЦК України).

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2).

Пунктом 5.5 договору сторони узгодили, що оплата продукції здійснюється на умовах повної передоплати (авансу).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, поставив відповідачу продукцію. Відповідач прийняв продукцію без зауважень, але не здійснив повну оплату її вартості в обумовлені договором строки.

Заборгованість відповідача по договору №50/21 поставки нафтопродуктів від 29.09.2021 станом на день подання позову становить 139 500,00грн.

Відповідач визнав суму боргу у повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 139 500,00грн заборгованості з оплати продукції є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки у сумі 41 025,30грн за період з листопада 2021 року по січень 2023 року, 3% річних у сумі 5 709,95грн за період з 02.11.2021 по 14.03.2023 та пеню у сумі 34 970,55грн за період з 13.09.2022 по 14.03.2023.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по договорам щодо виплати гонорару.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Необхідно зазначити, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та штраф, їх розмір передбачені ст. 549 ЦК України, ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 6.2 договору сторони передбачили, що у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) покупцем строків (термінів) оплати продукції, визначених умовами цього договору та додатками до нього, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість) від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання).

Перевіривши розрахунки здійснені позивачем, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно нараховано інфляційні збитки за період з вересня 2022 року по січень 2023 року, 3% річних за період з 22.08.2022 по 14.03.2023 та пеню за період з 13.09.2022 по 14.03.2023, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2022 відкрито провадження у справі №927/521/22 про банкрутство Приватного підприємства "Промінь Озерне"; введено процедуру розпорядження майном; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, за перерахунком суду, слід задовольнити позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 29 591,03грн за період з листопада 2021 року по 21.08.2022 та 3% річних у сумі 3 348,00грн за період з 02.11.2021 по 21.08.2022. У задоволенні вимог щодо стягнення 11 434,27грн інфляційних збитків, 2361,95грн 3% річних, 34 970,55грн пені слід відмовити.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідач позовні вимоги визнав частково в частині стягнення основної суми боргу.

За таких обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково в сумі 172 439,03грн.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем за подання позовної заяви до суду відповідно до платіжної інструкції №1339 від 10.03.2023 сплачено судовий збір у сумі 3 318,10грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2 586,60грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 7, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 46, 129, 185, 191, 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Промінь Озерне" (, вул. Набережна, 35, село Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНС-ОЙЛ" (, вул. Козацька, 58, м. Чернігів, 14071) 139 500,00грн заборгованості з оплати товару, 3 348,00грн 3% річних, 29 591,03грн інфляційних втрат та 2 586,60грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНС-ОЙЛ" (, вул. Козацька, 58, м. Чернігів, 14071) в частині стягнення з Приватного підприємства "Промінь Озерне" (, вул. Набережна, 35, село Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072) 11 434,27грн інфляційних збитків, 2361,95грн 3% річних, 34 970,55грн пені.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 08.05.2023.

Суддя В.В. Моцьор