РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.05.2023Справа № 910/2689/23

За позовом Приватного підприємства "САНТА-УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД"

про стягнення 31 565,10 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "САНТА-УКРАЇНА" (далі - позивач, ПП "САНТА-УКРАЇНА") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД" (далі - відповідач, ТОВ "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД") про стягнення 31 565,10 грн заборгованості за товар, поставлений на підставі Договору № ПП-18/80 від 16.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018 (далі - Договір) щодо здійснення оплати за поставлений товар згідно видаткових накладних у період з 28.01.2022 до 18.02.2022, що зазначені в Додатку №2 до позовної заяви (далі - видаткові накладні).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 позовну заяву ПП "САНТА-УКРАЇНА" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2689/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/2689/23.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 про відкриття провадження у справі № 910/2689/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено подану позивачем позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

16.11.2018 між Приватним підприємством "САНТА-УКРАЇНА" (далі - постачальник, позивач, ПП "САНТА-УКРАЇНА") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД" (далі - покупець, відповідач, ТОВ "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД") укладено Договір поставки № ПП-18/80 (далі - Договір поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018 або Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується постачати товар покупцю, а покупець зобов`язується приймати цей товар та здійснювати його оплату, на умовах і в порядку, викладеними в Договорі. Найменування та асортимент товару передбачаються в Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору ціна товару передбачається в накладних, що додаються до Договору. Загальна вартість Договору визначається вартістю товару, поставленого протягом дії цього Договору (п.4.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору узгоджено, що усі розрахунки за Договором здійснюються винятково в національній валюті України. Покупець зобов`язаний оплатити вартість товару, отриманого по накладним, протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати отримання товару (п.5.2. Договору).

Право власності на товар від постачальника до покупця переходить:

- при доставці товару за кошти продавця - з моменту вручення товару покупцеві, що підтверджується підписанням накладної;

- при доставці товару транспортом покупця - з моменту надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару, що підтверджується підписанням накладної (п.1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.5 Договору передача товару здійснюється в пункті отримання товару. Пункт передачі товару: м. Київ, вул. Райдужна, 16.

Умовами п. 3.6. Договору передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти товар за кількістю, якістю і асортиментом та перевірити цілісність тари і упаковки товару не пізніше 24 годин з моменту прийняття ним товару від постачальника або його представника. При виявленні недоліків покупець зобов`язаний припинити прийняття товару і негайно сповістити про це постачальника або його представника. Повідомлення покупця в такому випадку повинно надаватися ним постачальнику у формі зареєстрованої телефонограми або факсового повідомлення. Акт про недоліки товару складається у присутності уповноваженого представника постачальника. Відсутність акта про недоліки свідчить про належне виконання своїх обов`язків постачальником і прийняття товару покупцем.

Згідно з п. 3.10. Договору покупець цим пунктом підтверджує що особа, яка прийняла товар від імені покупця, є його належним представником, має повноваження на здійснення прийому-передачі товару та підписання відповідних актів. Ці повноваження підтверджуються фактом прийому товару та підписання цією особою супровідних документів на товар. Ризик того, що товар прийняла від особи покупця неналежна особа, несе покупець. Враховуючи, регулярний характер поставок, сторони домовилися про те, що постачання будуть робитися методом центрально-кільцевих перевезень і особа, яка приймає товар на стороні покупця, може приймати товар без довіреності.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний Договір діє з моменту підписання його обома Сторонами до 31.12.2018. Термін дії Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у випадку, коли жодна із Сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в Договорі, але не пізніше, ніж за 15 (п`ятнадцять) днів до закінчення терміну дії (п.8.2. Договору).

Згідно з п.8.3. Договору закінчення строку дії Договору не позбавляє Сторони обов`язку повністю виконати свої зобов`язання по ньому ( в т.ч. провести оплату за товар).

Як зазначив позивач, ним на виконання зобов`язань за Договором у період з 28.01.2022 до 18.02.2022 поставлено відповідачу товар на загальну суму 31 565,10 грн, що підтверджується видатковими накладними, перелік яких наведено у позовній заяві.

Позивач зазначив, що за умовами п. 5.2 Договору покупець зобов`язаний оплатити вартість товару, отриманого по накладним, протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати отримання товару. Однак, в порушення умов Договору покупець не провів розрахунок за отриманий товар.

Отже, за розрахунком позивача станом на момент підписання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становила 31 565,10 грн.

За наведених обставин позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача 31 565,10 грн заборгованості за Договором поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дані норми кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку за Договором з оплати поставленого позивачем товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018 позивач у період з 28.01.2022 по 18.02.2022 поставив відповідачу товар на загальну суму 31 565,10 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями видатковими накладними (згідно переліку, наведеному у позовній заяві), які оформлені належним чином.

Отже, станом на дату вирішення по суті спору у справі №910/2689/23 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений за Договором товар складає 31 565,10 грн.

Зі змісту норми частини 1 статті 692 ЦК України вбачається, що, за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.2. Договору покупець зобов`язаний оплатити вартість товару, отриманого по накладним, протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати отримання товару.

Враховуючи викладене, відповідно до умов Договору поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018 та норм частини 1 статті 530 ЦК України, обов`язок відповідача з оплати отриманого товару на момент розгляду даної справи настав.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 31 565,10 грн.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позов Приватного підприємства "САНТА-УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД" про стягнення 31 565,10 грн підлягає задоволенню повністю, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором поставки № ПП-18/80 від 16.11.2018 у сумі 31 565,10 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач зазначив про сплату судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД" (Україна, 02660, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОТКАЦЬКА, будинок 87, офіс 11; ідентифікаційний код 42573473) на користь Приватного підприємства "САНТА-УКРАЇНА" (Україна, 01133, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 15; ідентифікаційний код 30634862) 31 565,10 грн (тридцять одну тисячу п`ятсот шістдесят п`ять гривень 10 коп.) заборгованості, 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 08.05.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА