ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Справа № 915/533/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Сулейманової С.М.

та представника позивача Саламахи В.Р.;

від відповідача представник не з?явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/533/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА",

вул. Варшавська, 104/3, м. Ірпінь, Київська область, 08203;

@gmail.gov.ua;

до Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал",

вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055;

;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 5985777,13 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" пред?явлено позов, з урахуванням заяви від 02.12.2022 про зменшення позовних вимог, про стягнення з Міського комунального підприємства (МКП) "Миколаївводоканал" грошових коштів у загальній сумі 22600952,05 грн., із яких: 16892108,93 грн. ? основний борг; 2645731,75 грн. ? пеня; 2663946,68 грн. ? інфляційні втрати; 399164,70 грн. ? 3 % річних, з посиланням на неналежне виконання МКП "Миколаївводоканал" зобов?язань за укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ЕК "ЕНОЛЛ" договором від 30.01.2022 № 30/01-2022-Н-М про закупівлю (постачання) електричної енергії споживачу, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленої електричної енергії, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі.

У подальшому права вимоги до МКП "Миколаївводоканал" за указаним вище договором набуті позивачем, згідно укладеного ним з ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" договором від 30.09.2022 № 1 купівлі-продажу майнового права вимоги, у зв?язку з чим позивач просить суд про стягнення з МКП "Миколаївводоканал" основного боргу, на який ним здійснені нарахування в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також нараховано пеню в порядку п. 4.8 договору № 30/01-2022-Н-М.

ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 14.12.2022 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.01.2023.

Від відповідача 26.12.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому МКП "Миколаївводоканал" зазначило, що не заперечувало та не заперечує проти оплати позивачу грошових коштів у сумі 16892108,93 грн. ? основного боргу за фактично спожиту електричну енергію, на підтвердження чого відповідач платіжним дорученням від 22.11.2022 № 20877 перерахував на користь ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" грошові кошти в сумі 4471540,01 грн.

Разом із тим, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з МКП "Миколаївводоканал" пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а в разі задоволення відповідних вимог ? зменшити розмір цих штрафних санкцій на 99 %, з огляду на наступне.

Так, МКП "Миколаївводоканал" зазначило, зокрема, що:

1) позивач помилково вказує, що саме він належним чином виконав зобов?язання за договором постачання електричної енергії, що підтверджується актами прийому-передачі електричної енергії за лютий-травень 2022 року на суму 16892108,93 грн., однак між позивачем та відповідачем договори про постачання електричної енергії не укладались. При цьому позивач, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є постачальником електричної енергії. Невиконання відповідачем умов щодо своєчасної оплати за договором постачання електричної енергії не порушило прав позивача, оскільки позивач добровільно придбав право вимоги на борг. Позивачем не подано суду доказів оплати грошових коштів в сумі 500000 грн. на користь ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" згідно договору купівлі-продажу майнового права;

2) пунктом 4.7 основного договору передбачено 3 різні види строків оплати рахунків; пунктом 3 Комерційної пропозиції передбачено строки оплати за фактично спожитий обсяг електричної енергії у відповідному поточному періоді та остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію у відповідному місяці. На думку відповідача, вищевказані умови щодо оплати спожитої електроенергії передбачають отримання відповідачем рахунку від постачальника за 5 днів до оплати;

3) позивачем подано до матеріалів справи рахунки-фактури за повний розрахунковий період та рахунки-фактури за частину розрахункового періоду. Проте, в рахунках-фактурах на оплату частини розрахункового періоду нічим не підтверджено кількість спожитої електроенергії; вказані періоди споживання не відповідають п. 3 Комерційної пропозиції; різниця між датою оформлення рахунка та датою оплати становить один-два робочих дні, що порушує п. 4.7 основного договору, п. 3 Комерційної пропозиції. Крім того, позивачем не подано рахунків-фактур, які повинні були виставлятись відповідачу за період споживання, які зазначені в п. 3 Комерційної пропозиції. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що вищезазначені рахунки-фактури на оплату частини розрахункового періоду не відповідають умовам оплати, які сторони встановили в основному договорі, а відтак не підлягають оплаті відповідачем;

4) дослідивши позовні матеріали, відповідачем виявлено відсутність рахунків-фактур на суми, які зазначені в розрахунках нарахувань (пені, 3% річних га інфляційних збільшень) а саме: 2267077,77 грн., 2067077,77 гри., 4754829,68 грн., 1389081,59 грн., 789225,37 грн., 3737213,10 грн., 1093612,71 грн., 638716,78 грн., 4009520,17 грн., а також відсутні дані в позовній заяві про походження даних сум, на які позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних збільшень. За таких обставин позовні вимоги, щодо стягнення нарахувань на ці суми є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, що суперечить чинному законодавству, а тому в їх задоволенні слід відмовити;

5) позивачем не подано доказів направлення рахунків відповідачу, а також доказів на підтвердження дати отримання відповідачем вищевказаних рахунків, що унеможливлює встановлення дати остаточного розрахунку та початку періоду нарахування штрафних санкцій;

6) відсутні докази направлення та отримання відповідачем актів приймання-передачі;

7) строки, зазначені в рахунках, не відповідають строкам, передбаченим умовам п. 4.7 основного договору та п. 3 комерційної пропозиції. Отже, рахунки виставлялись та надавались для оплати з порушенням умов договору та комерційної пропозиції;

8) сторони за договором купівлі-продажу домовились, що позивач одержує право вимагати від відповідача саме належного виконання грошових зобов?язань за основним договором. При цьому, сторони цього договору купівлі-продажу не могли не усвідомлювати, що на момент укладення договору купівлі-продажу (30.09.2022) виконання відповідачем грошового зобов?язання за основним договором не було належним або іншими словами виконання було несвоєчасним та неповним. Відповідач зазначає, що: 1) незрозуміло про яке право вимагати від відповідача належного виконання свого грошового зобов?язання домовлялись сторони за договором купівлі-продажу; 2) за якими критеріями виконання відповідачем свого грошового зобов?язання за основним договором перед позивачем буде вважатись належним. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що виконання відповідачем свого основного зобов?язання перед новим кредитором можливе лише з урахуванням ст. 530 ЦК України, тобто в семиденний строк з дня пред?явлення позивачем вимоги про сплату грошових коштів у сумі 16892108,93 грн. Порушення цього строку є підставою для нарахування штрафних санкцій. У листі від 30.09.2022 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та вимагав сплати заборгованості, проте, без зазначення конкретної суми, у зв?язку з чим відповідач вважає, що перебіг семиденного строку за ст. 530 ЦК України не настав;

9) ні первісним, ні новим кредитором не направлялась на адресу боржника вимога про сплату пені;

10) відповідачем на рахунок первісного кредитора було здійснено часткову оплату спожитої електричної енергії, що підтверджено доданими платіжними дорученнями від 03.05.2022 №18598 на суму 200000,00 грн., від 22.08.2022 № 19754 на суму 8000000,00 грн., від 19.09.2022 № 20083 на суму 1389081,69 грн., від 19.09.2022 № 20084 на суму 1747158,05 грн.; в платіжних дорученнях в призначенні платежу зазначено, що платежі здійснено відповідачем по остаточних рахунках за лютий та березень 2022 року, проте позивачем без зазначення обґрунтувань вказана оплата зарахована в інші періоди;

11) позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму боргу без урахування судової практики та без урахування часткових оплат;

12) позивачем здійснено нарахування 3 % річних на суми (2067077,77 грн., 4754829,68 грн., 3737213,10 грн., 638716,78 грн., 4009520,17 грн.) походження яких не обґрунтоване, рахунки на такі суми в матеріалах справи та у відповідача відсутні, періоди нарахувань також не обґрунтовані, а відтак і встановити правомірність їх нарахування немає можливості;

13) договором купівлі-продажу права вимоги відступалось право вимоги на виконання грошового зобов?язання за фактично спожиту електричну енергію, що існувало з лютого по травень 2022 року (включно), проте, не відступалось право вимоги на борг за період червень-вересень 2022. Отже, сума основної заборгованості за період з червня по вересень 2022 не є предметом розгляду даної справи, отже, нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставним.

14) підставою для затримки платежів є відсутність у боржника грошових коштів, тяжкий фінансовий стан, збитковість підприємства з минулих періодів, завдання шкоди об?єктам інфраструктури внаслідок збройної агресії РФ.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи те, що:

- при сплаті відповідачем основної суми боргу позивач отримає пряму вигоду у розмірі 16392108,93 грн., без врахування штрафних санкцій, що свідчить про намір збагачення за рахунок відповідача;

- при прийнятті рішення належить врахувати те, що відповідач має статус "комунальне підприємство", яке фінансується за рахунок коштів споживачів послуг, їх платоспроможність, тяжкий фінансовий стан в державі Україна, відсутність заподіяння збитків позивачем іншим учасникам господарських відносин внаслідок порушення зобов?язання перед позивачем;

- відповідач в повному обсязі розрахувався за електроенергію лютий 2022 року та частково за березень 2022 року, що свідчить про намагання виконати умови договору. Несплата електричної енергії за березень-травень 2022 року сталась у зв?язку з воєнним положенням в країні та знаходження підприємства на прифронтовій території, де майже щодня ведуться активні бойові дії.

Від позивача 16.01.2023 надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог, в яких ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" просило суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 7906346,05 грн., із яких: 1920568,92 грн. ? основний борг; 2447303,31 грн. ? пеня; 3199966,81 грн. ? інфляційні втрати; 338507,01 грн. ? 3 % річних, а також повернути надлишково сплачений судовий збір у сумі 221939,41 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив наступне:

- позивач ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" є належним кредитором по зобов?язаннях МКП "Миколаївводоканал за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022, оскільки набув право вимоги за договором про відступлення права вимоги, укладеним з ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ", який належним чином виконано (проведено оплату по договору відступлення, передано по акту право вимоги);

- умовами договору про закупівлю (постачання) електричної енергії передбачено виставлення проміжних рахунків на оплату та рахунку на оплату за фактом споживання електричної енергії у відповідному місяці. Враховуючи, що проміжні рахунки-фактури були виставлені ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" споживачу МКП "Миколаївводоканал" з порушенням строків на оплату, передбачених умовами договору, позивач не бере їх до уваги під час розрахунку пені та платежів згідно ст. 625 ЦК України;

- після звернення позивача до суду із даним позовом відповідачем частково погашено суму основного боргу, що враховано ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" у заяві про зменшення позовних вимог;

- позивач вважає, що зменшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних втрат порушуватиме права позивача, матиме наслідком дисбаланс інтересів сторін та нівелюватиме в повному обсязі призначення неустойки.

17.01.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів часткового погашення заборгованості.

Ухвалою від 17.01.2023, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання в даній справі на 20.03.2023.

20.03.2023 від позивача надійшли письмові пояснення та заява про зменшення розміру позовних вимог, в яких ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА", з урахуванням сплати відповідачем основного боргу, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 5985777,13 грн., із яких: 2447303,31 грн. ? пеня; 3199966,81 грн. ? інфляційні втрати; 338507,01 грн. ? 3 % річних, а також повернути надлишково сплачений судовий збір у сумі 250747,94 грн.

Крім того, позивач зазначив, що:

- поруч із положеннями пункту 3 Комерційної пропозиції щодо графіку платежів договір містить умови щодо граничних строків оплати рахунків ? пункт 4.7 договору, відповідно до якого оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5-ти робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5-ти робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем;

- ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" надало МКП "Миколаївводоканал", з урахуванням його інтересів, на оплату рахунків фактур за відповідні розрахункові періоди ? строк, значно більший за 5-денний строк на оплату рахунків-фактур, як це передбачено договором.

Строк оплати рахунку-фактури за лютий 2022 року становив до 31.03.2022, тобто 31 день; строк оплати рахунку-фактури за березень 2022 року становив до 30.04.2022, тобто 30 днів; строк оплати рахунку-фактури за квітень 2022 року становив до 30.05.2022, тобто 12 днів; строк оплати рахунку-фактури за травень 2022 року становив до 30.06.2022, тобто 30 днів.

Таким чином, ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" у повному обсязі та належним чином виконало свої зобов?язання за договором (постачання) електричної енергії, у передбачений договором спосіб направило рахунки-фактури та акти прийому-передачі за фактичний обсяг спожитої електричної енергії на адресу відповідача, а також надало відповідачу достатній строк на оплату вищевказаних рахунків-фактур. Визначення граничних строків для оплати рахунків-фактур та подальший розрахунок нені, 3 % річних, інфляційних втрат здійснено у чіткій відповідності до умов договору та вимог законодавства.

20.03.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів повного погашення основного боргу за договором.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Ухвалою від 20.03.2023, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання в даній справі на 26.04.2023.

Ухвалою від 26.04.2023, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.05.2023.

Від відповідача, належним чином повідомленого про час та місце проведення засідання, представник не з?явився, проте від МКП "Миколаївводоканал" надійшло клопотання від 02.05.2023 № 762/юр про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення представника позивача, який наполягав на доводах, викладених у поданих ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" документах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

30.01.2022 між МКП "Миколаївводоканал" (споживач) та ТОВ "ЕК "ЕНОЛ" (постачальник) було укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 30/01-2022-Н-М.

Відповідно до п. 12.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30 квітня 2022 року, а в частині виконання зобов??язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за договором.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 30 квітня 2022 року, а в частині виконання зобов?язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за договором.

До договору між сторонами також складено:

- Додаток № 1 "Заява приєднання до договору про постачання електричної енергії";

- Додаток № 1 до додатку № 1 "Перелік точок комерційного обліку";

- Додаток № 2 "Комерційна пропозиція";

- Додаток № 3 "Порядок зміни ціни договору".

Договір та Додатки до договору підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Крім того, до договору сторонами укладено додаткову угоду від 18.05.2022 № 1, якою внесені зміни до п.п. 4.1, 4.2 договору та розділу "1. Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи)" Додатку 2 до договору.

Відповідно до п. 1.1 договору, за ним постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього договору. Найменування предмету закупівлі ДК 021:2015 - 09310000-5 - "Електрична енергія".

Орієнтована загальна кількість товару (електричної енергії) - 7066000 кВт * год.

Джерело фінансування закупівлі - власні кошти підприємства.

Відповідно до п. 2.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу за даним договором є дата зміни споживачем відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (ПРРЕЕ), електропостачальника на постачальника.

Відповідно до п. 2.4 договору строк поставки: до 30.04.2022 року.

Відповідно до п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1) ціна за 1 кВт * год. електричної енергії за цим договором з 30 січня 2022 року становить 3,50581 грн. без ПДВ, ПДВ 0,701162 грн., разом з ПДВ 4, 206972 грн. (чотири грн. 206972 коп.).

Відповідно до п. 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1) загальна вартість цього договору становить 23831611,66 грн., крім того ПДВ - 4766322,33 грн., разом з ПДВ 28597933,99 грн. (шістнадцять мільйонів сорок шість тисяч сто п?ятдесят сім грн. 04 коп.).

Відповідно до п. 4.5 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п. 4.7 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п?яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п?яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо дати рахунку, оформленого споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до п. 4.12 договору порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду, періодичність та порядок оплати за електричну енергію визначається відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Відповідно до п.п. 1 п. 5.2 договору споживач зобов?язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовам цього договору.

Відповідно до п.п. 1 п. 6.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п.п. 2 п. 6.2 договору постачальник зобов?язується нараховувати і виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції рахунки за електроенергію направляються на електронну адресу споживача, вказану у заяві-приєднанні, не пізніше, ніж за 5 (п?ять) днів до дати платежу.

Оплата за спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію здійснюється наступним чином:

7 числа поточного місяця - обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 1 по 6 число;

14 числа поточного місяця ? обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 7 по 13 число;

21 числа поточного місяця ? обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 14 по 20 число;

28 числа поточного місяця різницю між вартістю заявленого обсягу електричної енергії та фактичної оплатою в поточному місяці.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту електричну енергію проводиться в день отримання акту прийому-передачі, який постачальник надає споживачу на протязі 5 (п?яти) робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов?язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 8.3 договору за прострочення строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню, яка зазначена у комерційній пропозиції, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до абз. 2 п. 4.8 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені.

Відповідно до абз. 3 п. 4.8 договору пеня нараховується за кожен день прострочення оплати, яка зазначена у комерційній пропозиції, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України від суми боргу, що діяла в період за який здійснюється нарахування та сплачується споживачем за вимогою постачальника.

Відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції при порушенні споживачем термінів оплати за електричну енергію згідно даної комерційної пропозиції, споживач зобов?язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником ТОВ "ЕК "ЕНОЛ" відпущено електричну енергію споживачу МКП "Миколаївводоканал", що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі:

- акт прийому-передачі електричної енергії від 28.02.2022 на суму 9589081,69 грн. за лютий 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 2279331 кВт/год);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 31.03.2022 на суму 8840770,76 грн. за березень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 2101457 кВт/год);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 18.05.2022 на суму 4909239,31 грн. за квітень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 1296444 кВт/год);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 31.05.2022 на суму 4889256,91 грн. за травень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 1291167 кВт/год).

Направлення указаних вище актів відповідачу підтверджується відповідними скріншотами електронної пошти від 15.03.2022, 14.04.2022, 18.05.2022 та 20.06.2022 відповідно.

Для проведення оплати постачальником ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" виставлено споживачу МКП "Миколаївводоканал" рахунки для оплати, а саме:

- рахунок-фактура № 19287/02-22 від 17.02.2022 на суму 2131289,88 грн. за спожиту електроенергію 9-15 лютого 2022;

- рахунок-фактура № 19497/02-22 від 28.02.2022 на суму 9589081,69 грн. за електроенергію, спожиту у лютому 2022 року;

- рахунок-фактура № 19450/2/03-22 від 10.03.2022 на суму 2536383,42 грн. за електроенергію, спожиту 01-10.03.2022;

- рахунок-фактура № 19683/03-22 на суму 8840770,76 грн. за електроенергію, спожиту у березні 2022 року;

- рахунок-фактура № 19664/03-22 від 28.03.2022 на суму 2567174,24 грн. за електроенергію, спожиту 11-21.03.2022;

- рахунок-фактура № 19793/04-22 від 11.04.2022 на суму 2409703,08 грн. за електроенергію, спожиту 01-10.04.2022;

- рахунок-фактура № 19826/04-22 від 20.04.2022 на суму 1267215,70 грн. за електроенергію, спожиту 11-19.04.2022;

- рахунок-фактура № 19923/04-22 від 26.04.2022 на суму 593603,75 грн. за електроенергію, спожиту 20-25.04.2022;

- рахунок-фактура № 20112/05-22 від 11.05.2022 на суму 879736,74 грн. за спожиту електроенергію 01-09.05.2022;

- рахунок-фактура № 20003/04-22 від 18.05.2022 на суму 4909239,31 грн. за спожиту електроенергію в квітні 2022;

- рахунок-фактура № 20318/05-22 від 31.05.2022 на суму 4889256,91 грн. за спожиту електроенергію у травні 2022 року.

Направлення указаних вище рахунків відповідачу підтверджується відповідними скріншотами електронної пошти.

Судом також встановлено, що між сторонами договору щомісячно проводилась звірка взаємних розрахунків, про що складались акти звірки взаєморозрахунків, а саме:

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за лютий 2022 заборгованість відповідача станом на 28.02.2022 становила 9589081,69 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за березень 2022 заборгованість відповідача станом на 31.03.2022 становила 18429852,45 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за квітень 2022 заборгованість відповідача станом на 30.04.2022 становила 23339091,76 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за травень 2022 заборгованість відповідача станом на 31.05.2022 становила 28028348,67 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2022-19.09.2022, заборгованість відповідача станом на 19.09.2022 становила 16892108,93 грн.

Всі акти звірки взаєморозрахунків підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії проведено оплату за спожиту електричну енергію в сумі 11336239,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

від 03.05.2022 № 18598 на суму 200000 грн. з призначенням платежу "Платіж за ел енергію за лютий 2022р. по дог. № 30/01-2022-Н-М від 31.01.22, рах. № 19497/02-22 від 28.02.2022…";

від 22.08.2022 № 19754 на суму 8000000 грн. з призначенням платежу "Платіж за ел енергію за лютий 2022р. по дог. № 30/01-2022-Н-М від 31.01.22, рах. № 19497/02-22 від 28.02.2022…";

від 19.09.2022 № 20083 на суму 1389081,69 грн. з призначенням платежу "Платіж за ел енергію за лютий 2022р. по дог. № 30/01-2022-Н-М від 31.01.22, рах. № 19497/02-22 від 28.02.2022…";

від 19.09.2022 № 20084 на суму 1747158,05 грн. з призначенням платежу "Платіж за ел енергію за березень 2022р. по дог. № 30/01-2022-Н-М від 31.01.22, рах. № 19683/03-22 від 31.03.2022…".

Факт оплати підтверджується також наявними в матеріалах справи довідкою ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" № 118.33-12 від 28.09.2022, а також банківськими виписками.

08.09.2022 ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" направило на адресу відповідача лист вих. № 22013/1 від 08.09.2022, в якому повідомив про наявність заборгованості, а також повідомив про те, що до 20.09.2022 між ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" та ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" буде укладено договір відступлення прав вимоги за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії, у зв?язку з чим зазначило про необхідність здійснювати платежі на рахунки нового кредитора, у випадку, якщо боргові зобов?язання не будуть виконані до 20.09.2022.

30.09.2022 між ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" (первісний кредитор) та ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу майнового права - права вимоги № 1 від 30.09.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору сторони домовилися про те, що Предметом даного договору є майнові права - права вимоги до МКП "Миколаївводоканал" (, юридична адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161 (надалі ?"Боржник"), які належать ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕК "ЕНОЛЛ".

Відповідно до 1.3 договору за цим Договором Первісний кредитор відступає належні йому майнові права, а новий кредитор повністю приймає на себе майнові права - права вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Договором № 30/01-2022-Н-М про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022 (далі - "Основний Договір"), укладеним між Первісним кредитором та Боржником.

Відповідно до п. 1.4 договору за цим Договором Новий кредитор повністю одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання грошових зобов?язань за Основним Договором у сумі 16892108,93 грн. основного боргу за фактично спожиту електроенергію, а також нарахувати на суму основного боргу пені, відсотки річних та інфляційні нарахування згідно з чинним законодавством і пред?явити їх до сплати Боржнику.

Відповідно до п. 1.5 договору укладаючи даний договір купівлі-продажу майнового права сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим договором, є купівлею-продажем (відступленням), і що до неї застосовуються виключно положення законодавства України, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги.

Відповідно до п. 1.6 договору для уникнення сумнівів, сторони підтверджують що цей договір не є договором про надання послуг, зокрема, не є договором факторингу в розумінні статті 1077 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1 договору разом з підписанням нього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору оригінали первинних та інших документів на підтвердження права вимоги за Основним договором в сумі та розмірах, визначених у п. 1.2. цього Договору.

Факт передачі первинної документації та інших документів оформлюється Актом приймання-передачі ? Додаток № 1, який с невід`ємним додатком цього Договору та підписується Сторонами або їх уповноваженими представниками.

Відповідно до п. 2.2 договору одночасно з підписанням цього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору зобов?язання щодо повідомлення Боржника про відступлення права вимоги за Основним договором. Обов?язок направлення повідомлення Боржнику покладається на Нового кредитора.

Відповідно до п. 3.1 договору сторони домовилися про те, що з урахуванням об?єктивних обставин, які склалися в Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, ліквідність майнових прав, які є Предметом даного Договору становить 500000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору укладаючи даний Договір Сторони домовилися про те, що Новий кредитор зобов?язується сплатити Первісному кредитору вищевказану суму вартості майнових прав у розмірі 500000 грн. у строк до 11.10.2022 року.

Відповідно до п. 5.1 договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов?язань за цим Договором.

Відповідно до п. 5.3 договору відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Основного Договору.

Законодавством передбачено, що кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов?язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов?язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов?язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов?язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов?язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов?язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов?язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов?язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов?язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов?язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов?язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред?явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов?язок до пред?явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов?язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов?язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

На виконання умов договору відступлення права вимоги первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв первинну документацію та інші документи, що підтверджують право вимоги первісного кредитора за договором від 30.01.2022 № 30/01-2022-Н-М (договір з урахуванням додатків та додаткової угоди, акти приймання-передачі електричної енергії, рахунки-фактури, акти звірки взаємних розрахунків, банківську довідку), про що складено акт прийому-передачі № 1 від 30.09.2022, який підписано та скріплено печатками сторін договору без зауважень.

30.09.2022 новим кредитором направлено на адресу боржника повідомлення від 30.09.2022 про відступлення права вимоги з вимогою погасити заборгованість у сумі 16892108,93 грн.

Факт направлення повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист, а також інформацією з офіційного сайту Укрпошта за результатами відстеження поштового пересилання 220, поштовою квитанцією Укрпошти.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про відступлення права вимоги відповідачем проведено оплати на користь позивача згідно платіжних доручень:

від 22.11.2022 № 20877 на суму 4471540,01 грн. з призначенням платежу "Оплата зг.повідомлення від 30.0922р про відступлення прав вимоги за дог№30/01-2022-Н-М";

від 19.12.2022 № 21160 на суму 8420568,92 грн. з призначенням платежу "Оплата зг.повідомлення від 30.0922р про відступлення прав вимоги за дог№30/01-2022-Н-М";

від 30.12.2022 № 21404 на суму 2000000 грн. з призначенням платежу "Оплата зг.повідомлення від 30.0922р про відступлення прав вимоги за дог№30/01-2022-Н-М";

від 31.01.2023 № 21754 на суму 1000000 грн. з призначенням платежу "Оплата зг.повідомлення від 30.0922р про відступлення прав вимоги за дог№30/01-2022-Н-М";

від 23.02.2023 № 22059 на суму 1000000 грн. з призначенням платежу "Оплата зг.повідомлення від 30.0922р про відступлення прав вимоги за дог№30/01-2022-Н-М".

Таким чином, після відкриття провадження в даній справі МКП "Миколаївводоканал" погашено заборгованість за електроенергію у повному обсязі.

Разом із тим, позивач зазначає, що МКП "Миколаївводоканал", допущені значні прострочення виконання договірних зобов?язань, внаслідок чого на суми прострочень ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" здійснені нарахування в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також нараховано пеню в порядку п. 4.8 договору.

Викладені обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом у даній справі (з урахуванням зменшення позовних вимог).

Судом встановлено, що на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між відповідачем та ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" на підставі договору виникло господарське зобов?язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов?язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов?язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов?язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов?язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 4.7 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Відповідно до п. 4.8 ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до п. 4.9 ПРРЕЕ у разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу (або порядок її визначення), терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку, початок та тривалість розрахункового періоду, кількість планових періодів, що входять до складу розрахункового періоду, та їх тривалість зазначаються у комерційній пропозиції електропостачальника.

Після закінчення розрахункового періоду, обумовленого в комерційній пропозиції, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду.

За результатами коригування перший плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину.

Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 4.17 ПРРЕЕ за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.

Відповідно до п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до п. 4.22 ПРРЕЕ оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: 1) готівковими коштами або платіжною карткою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; 2) з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); 3) в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання (постанови ВП ВС від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов?язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру (постанова ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 між сторонами виник спір у зв?язку з неналежним виконання відповідачем умов договору поставки від 01.06.2017 № АП-02-0110 щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар. Позивач просив стягнути з відповідача, окрім суми основного боргу, пеню, штраф за прострочення виконання зобов?язань більше 10 днів та відсотки річних відповідно до процентної ставки, визначеної умовами договору. Сума річних заявлена позивачем на підставі домовленості, викладеної сторонами у пункті 5.5 договору, згідно з якою сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96 % відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев?яноста календарних днів. Тобто сторони погодили зміну розміру відсотків річних в межах положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у п. 8.38-8.41 вищевказаної постанови від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов?язання.

В наведеному випадку суди попередніх інстанцій з?ясували, що з поставленої вартості товару на загальну суму 205538 грн. 92 коп. до подачі позовної заяви до суду відповідач за поставлений товар сплатив 107157 грн.

Щодо суми заборгованості за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98381 грн. 92 коп., сплаченої відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40306,19 грн. пені, 30830,83 грн. штрафу, 110887,30 грн. відсотків річних, що разом складає 182024,32 грн., перевищуючи майже в два рази суму прострочення.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов?язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов?язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

В постанові КГС ВС від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20 колегія суддів зазначила, що у справі № 902/417/18 позивач нарахував суму пені, штрафу та відсотки річних, що разом перевищувала майже в два рази суму заборгованості, яка була повністю сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Натомість у справі, що переглядається, такі обставини судами попередніх інстанцій не встановлені, тобто відповідачем не погашено суму основного боргу до закриття провадження у справі та сума нарахованих йому 3 % річних не перевищує розмір заборгованості.

При зменшенні розміру 3 % річних суд першої інстанції послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, однак, враховуючи, що у справі, яка переглядалася, та у справі № 902/417/18 обставини не є подібними, про що описано вище, колегія суддів погодилася з висновком апеляційного господарського суду про помилкове врахування місцевим господарським судом цієї позиції Великої Палати Верховного Суду до цих правовідносин і відповідно безпідставне зменшення заявленої до стягнення суми 3 % річних.

Отже, зменшення розміру відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов?язання належить здійснювати у виключних випадках та з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, зокрема, зазначених вище критеріїв.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов?язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов?язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України суд може зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій), тобто пені та/або штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов?язком суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов?язання, господарський суд повинен об?єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов?язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов?язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов?язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов?язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що за умовами договору відступлення права вимоги передбачено обов?язок належного виконання відповідачем зобов?язань за основним договором, натомість, належне виконання, на думку відповідача, у спірному випадку є неможливим, оскільки у відповідача вже існувала заборгованість за поставлену електричну енергію.

Судом встановлено, що умовами п. 5.3 договору відступлення права вимоги передбачено, що відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін основного договору. Тобто, умови основного договору, в тому числі щодо порядку та строків оплати за поставлену електричну енергію (як наслідок і нарахування штрафних санкцій у відповідні періоди), не змінювались.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Як вказано вище, в період з лютого 2022 по травень 2022 ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" відпущено МКП "Миколаївводоканал" електричну енергію, про що між сторонами підписано та скріплено печатками сторін без зауважень акти приймання-передачі електричної енергії, які надсилались на електронну пошту відповідача, що підтверджується скріншотами з електронної пошти.

Керуючись умовами п. 4.7 договору про постачання електричної енергії та п. 3 Комерційної пропозиції, суд дійшов висновку, що граничні строки остаточної оплати по актам наступні:

- граничним строком оплати по акту від 28.02.2022 є 21.03.2022;

- граничним строком оплати по акту від 31.03.2022 є 19.04.2022;

- граничним строком оплати по акту від 18.05.2022 є 23.05.2022;

- граничним строком оплати по акту від 31.05.2022 є 27.06.2022.

Разом із тим, ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" надано МКП "Миколаївводоканал" більші строки на оплату електроенергії за відповідні розрахункові періоди, а саме, строк оплати рахунку-фактури за лютий 2022 року становив до 31.03.2022; строк оплати рахунку-фактури за березень 2022 року становив до 30.04.2022; строк оплати рахунку-фактури за квітень 2022 року становив до 30.05.2022; строк оплати рахунку-фактури за травень 2022 року становив до 30.06.2022.

Суду не подано доказів оплати відповідачем отриманої ним електроенергії у відповідні періоди, що свідчить про порушення строків виконання грошового зобов?язання за основним договором (ст. 530, 610 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача 3 % річних за порушення виконання відповідачем грошового зобов?язання становлять 338507,01 грн.

Нарахування 3 % річних здійснено позивачем арифметично правильно та по кожному окремому зобов?язанню (по кожному акту). Судом встановлено, що нарахування здійснено позивачем на суму остаточного основного боргу на відповідний місяць (нарахування відсотків річних по проміжним рахункам не здійснювалось). Детальний розрахунок 3 % річних, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.01.2023.

Нарахування відсотків річних здійснено позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України із застосуванням встановленого саме законом мінімального розміру - 3 % річних.

Оскільки 3 % річних нараховано відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та арифметично правильно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 338507,01 грн.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за порушення грошового зобов?язання становлять 3199966,81 грн. Нарахування інфляційних втрат здійснено позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України за кожний повний місяць прострочки, арифметично правильно, індекси інфляції застосовано правильно та по кожному окремому зобов?язанню. Судом встановлено, що нарахування здійснено позивачем на суму остаточного основного боргу на відповідний місяць (нарахування інфляційних втрат по проміжним рахункам не здійснювалось). Детальний розрахунок інфляційних втрат, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.01.2023

Оскільки інфляційні втрати нараховано відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та арифметично правильно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 3199966,81 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Законодавством не передбачено зменшення розміру інфляційних втрат.

Судом також враховано, що обставини у даній справі та обставини у вищевказаній справі № 902/417/18, яка переглядалась Верховним Судом, є різними (різний розмір відсотків річних, різне співвідношення нарахованих відсотків до суми основного боргу).

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави як для відмови, так і для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

Отже, вимог позивача щодо стягнення 3 % річних у сумі 338507,01 грн. та інфляційних втрат в сумі 3199966,81 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також нараховано відповідачу пеню в сумі 2447303,31 грн. за порушення виконання зобов?язання з оплати за товар в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в межах шестимісячного строку (ст. 232 ГК України) відповідно до умов п. 4.8 договору та п. 5 комерційної пропозиції.

Судом перевірено та встановлено, що нарахування здійснено арифметично правильно, періоди нарахувань аналогічні періодам нарахувань 3 % річних. Детальний розрахунок пені, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.01.2023.

Водночас, керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, врахувавши, що відповідач є комунальним підприємством, врахувавши наведені відповідачем доводи та докази на підтвердження скрутного майнового стану, врахувавши збалансованість інтересів сторін, причини та строк прострочки платежів, захист майнових прав позивача та компенсацію за порушення грошового зобов?язання шляхом стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов?язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013; постанова КГС ВС від 10.04.2019 № 905/1005/18), суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 20 % до суми 1957842,65 грн. (2447303,31 грн. - 20%). В цій частині позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача належить стягнути грошові кошти в загальній сумі 5496316,47 грн., із яких: 1957842,65 грн. ? пеня; 3199966,81 грн. ? інфляційні втрати; 338507,01 грн. ? 3 % річних.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат з оплати судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Судом, без урахування зменшення на розсуд суду розміру підлягаючої до стягнення з відповідача пені, визнано обґрунтованими позовні вимоги в загальній сумі 5985777,13 грн., які підлягали оплаті судовим збором у сумі 89786,66 грн., а отже таку суму судового збору належить відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 02.05.2023, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також вважає необхідним зазначити про те, що розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" задовольнити частково.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055, ідентифікаційний код 31448144, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА", вул. Варшавська, 104/3, м. Ірпінь, Київська область, 08203, ідентифікаційний код 44324560, грошові кошти у загальній сумі 5496316,47 грн., із яких: 1957842,65 грн. ? пеня; 3199966,81 грн. ? інфляційні втрати; 338507,01 грн. ? 3 % річних, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 89786,66 грн.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2023.

Суддя Т.М. Давченко