УХВАЛА

м. Київ

10.05.2023Справа № 910/3865/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. розглянувши

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоопора"

про видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення суду

у справі № 910/3865/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоопора"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лідер"

про стягнення 147903,99 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

25.05.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лідер" про стягнення 147903,99 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем в супереч укладеного договору постачання електричної енергії не було сплачено за обсяг спожитої у березні та квітні 2022 року електричної енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 147903,99 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3865/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лідер" грошові кошти у розмірі 147903 грн 99 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн 00 коп.

02.02.2023 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 було замінено позивача (стягувача) у справі №910/3865/22 - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" в частині стягнення заборгованості у розмірі 147903,99 грн, в іншій частині заяви - відмовлено.

05.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" надійшла заява про видачу дублікату наказу від 02.02.2023 про примусове виконання рішення суду.

В своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" просить видати дублікат наказу про примусове виконання рішення, оскільки, за його твердженнями попередній стягувач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі") виконавчий документ не отримував, а тому не передавав його заявнику.

Розглянувши заяву про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2023, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з такого.

Згідно п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Крім того, відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст.19 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Отже, з системного аналізу наведеного вище полягає, що виконання судового рішення є однією з основоположних засад здійснення державою правозахисної функції.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Крім того судом встановлено, що наказ Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 дійсний для пред`явлення до виконання до 13.01.2026, а отже заявник звернувся із заявою про видачу дубліката наказу до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, сплатив судовий збір у встановленому Законом розмірі та порядку.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/3865/22, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Керуючись ст. ст. 234, 235, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі №910/3865/22.

3. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Спичак О.М.