ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2023 р. Справа № 910/13379/22

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайавтотранс»

про стягнення 706 901, 16 грн

Представники:

від позивача: Бакаєв О.С.

від відповідача: не з`явилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 у розмірі 706 901, 16 грн, з яких: 520 680, 00 грн основного боргу, 120 512, 46 грн пені, 7 429, 32 грн 3 % річних та 58 279, 38 грн інфляційних втрат. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, а саме: 10 603, 53 грн - судового збору та 50 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2023 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 13.03.2023 та витребувано у сторін певні документи.

13.03.2023 позивачем подано до Господарського суду Київської області клопотання б/н від 13.03.2023 (вх. № 4816/23 від 13.03.2023) про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2023, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та неналежне виконання сторонами вимог суду, з метою дотримання завдань підготовчого провадження і основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи у підготовчому засіданні відкладено на 13.04.2023.

До Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення б/н від 07.04.2023 (вх. № 7074/23 від 12.04.2023) та документи по справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.04.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 04.05.2023.

Присутній у судовому засіданні 04.05.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того, представником позивача у судовому засіданні подано докази на підтвердження, заявлених ним, витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 8734/23 від 04.05.2023).

Відповідач (його представник), належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання 04.05.2023 не з`явився, причин неявки суду не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.05.2023, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

10.02.2022 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лан» (перевізник - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайавтотранс» (замовник - відповідач) укладено договір № 02/02-056 на перевезення вантажів, за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання доставляти автомобільним транспортом довірені йому відповідачем вантажі, а саме сільськогосподарську продукцію (згідно з товарно-транспортної накладної), надалі іменується вантаж, з місця відправлення до пункту призначення згідно з підписаними сторонами додатковими угодами до цього договору, та видавати вантаж особі, уповноваженій відповідачем на одержання вантажу, а відповідач бере на себе зобов`язання сплачувати послуги за перевезення вантажу у розмірі та порядку, передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору місце навантаження та вивантаження вантажу, маршрут, найменування вантажу, його маса/кількість, вартість, строк навантаження, упакування та строк перевезення (доставки вантажу) визначаються в заявці на перевезення вантажу, що підписується сторонами у вигляді додаткової угоди до цього договору.

Згідно з п. 1.4 договору надання послуг з перевезення вантажу підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (надалі іменується - акт наданих послуг).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що факт прийняття позивачем вантажу для перевезення підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

Відповідно до п. 2.1.3 договору відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги.

Згідно з п. 3.2.1 договору відповідач має право на своєчасне та в повному обсязі одержання оплати наданих ним за цим договором послуг.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що вартість (ціна) послуг з перевезення вантажів включає вартість паливно-мастильних матеріалів та вказується в додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки між позивачем і відповідачем здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок позивача. Відповідач сплачує позивачу 80 % від вартості послуг протягом 14 банківських днів з моменту надання позивачем оригіналів товарно-транспортних накладних. Остаточний розрахунок здійснюється відповідачем протягом 7 банківських днів після реєстрації позивачем у визначеному законодавством порядку відповідної податкової накладної та при умові наявності оригіналів наступних документів: рахунків на оплату; актів наданих послуг, підписаних сторонами; додаткових угод та заявок, підписаних сторонами.

Згідно з п. 4.5 договору акт наданих послуг надається позивачем відповідачу протягом трьох робочих днів з моменту надання послуг, відповідач протягом трьох робочих днів з дати отримання підписує та повертає позивачу акт наданих послуг.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що у разі незгоди відповідача з актом наданих послуг він повинен негайно, але не пізніше ніж через три робочих дні з моменту отримання надати позивачу свою вмотивовану відмову від підписання акту наданих послуг разом з підтверджуючими документами.

Відповідно до п. 5.1 договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Згідно з п. 9.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Сторони підтверджують, що досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується 31.12.2022, але у будь-якому випадку до моменту виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 9.3 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Заявкою № 1 від 11.02.2022 та додатковою угодою № 1 від 11.02.2022 до договору № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 сторонами було погоджено такі умови перевезення вантажів:

- вид (найменування) послуг позивача перевезення вантажу;

- найменування (вид) вантажу пшениця;

- кількість/розміри/вага вантажу 386,000 т +/-10%;

- пункт (адреса) відправлення вантажу ТОВ ім. Шевченка, с. Малий Листвен, Чернігівська обл.;

- пункт (адреса) призначення вантажу ТОВ «ДССК», м. Миколаїв, Миколаївська обл.;

- початкова дата завантаження вантажу 11.02.2022;

- кінцева дата доставки вантажу в пункт призначення 16.02.2022;

- сума, що підлягає сплаті позивачу без ПДВ: 1000, 00 грн/т, ПДВ: 200,00 грн/т, всього з ПДВ: 1200, 00 грн/т.

Також, визначено марки, державні номери транспортних засобів та П.І.П. водія.

Заявкою № 2 від 11.02.2022 та додатковою угодою № 2 від 11.02.2022 до договору № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 сторонами було погоджено такі умови перевезення вантажів:

- вид (найменування) послуг позивача перевезення вантажу;

- найменування (вид) вантажу пшениця;

- кількість/розміри/вага вантажу 48,000 т +/-10%;

- пункт (адреса) відправлення вантажу ТОВ ім. Шевченка, с. Малий Листвен, Чернігівська обл.;

- пункт (адреса) призначення вантажу ТОВ «ДССК», м. Миколаїв, Миколаївська обл.;

- початкова дата завантаження вантажу 11.02.2022;

- кінцева дата доставки вантажу в пункт призначення 15.02.2022;

- сума, що підлягає сплаті позивачу без ПДВ: 1000, 00 грн/т, ПДВ: 200,00 грн/т, всього з ПДВ: 1200, 00 грн/т.

Також, визначено марки, державні номери транспортних засобів та П.І.П. водія.

Вищевказані заявки та додаткові угоди підписані сторонами і скріплені їх печатками та є невід`ємними частинами договору № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022.

На виконання умов договору позивач здійснив перевезення вантажу загальною кількістю (нетто) 433,9 т, що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 0005 від 12.02.2022, № 0006 від 12.02.2022, № 0007 від 12.02.2022, № 0008 від 12.02.2022, № 0019 від 13.02.2022, № 0020 від 13.02.2022, № 0022 від 14.02.2022, № 0023 від 14.02.2022, № 0024 від 14.02.2022, № 0025 від 14.02.2022, № 0026 від 14.02.2022, № 0027 від 14.02.2022, № 0028 від 14.02.2022, № 0029 від 14.02.2022, № 0031 від 15.02.2022, № 0032 від 15.02.2022, які містять відповідні відмітки та підписи вантажовідправника, водія і вантажоодержувача.

Отже, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, а відповідачем прийнято вказані послуги, що також підтверджується наявним у матеріалах справи актом надання послуг № 28 від 16.02.2022 на загальну суму 520 680, 00 грн, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано рахунок, що виставлялися відповідачу на оплату послуг з перевезення вантажу, а саме рахунок на оплату № 28 від 16.02.2022 на суму 520 680, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вищезазначені документи (товарно-транспортні накладні, акт надання послуг та рахунок на оплату) направлялися позивачем відповідачу ТОВ «Нова Пошта» та отримані відповідачем 15.04.2022.

В подальшому, а саме 14.07.2022, позивачем було зареєстровано у визначеному законодавством порядку відповідну податкову накладну № 2 від 16.02.2022 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість, 520 680, 00 грн.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, за надані позивачем послуги з перевезення вантажу не розрахувався, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 520 680, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою б/н б/д, у якій просив протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї вимоги оплатити надані послуги за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 у розмірі 520 680, 00 грн. Вказана вимога була направлена позивачем 24.08.2022 та отримана відповідачем 26.08.2022, що підтверджується накладною Укрпошти від 24.08.2022, фіскальним чеком від 24.08.2022 та відомостями з сайту Укрпошти.

Однак, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022, на вимогу позивача не відповів, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач у судові засідання не з`явився, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів її оплати суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором перевезення вантажу.

Відповідно до положень ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст. 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відзиву на позов та доказів, які підтверджують належне виконання ним зобов`язань за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за надані позивачем послуги настав, борг відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 520 680, 00 грн основного боргу за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, яка за розрахунком позивача за період з 05.05.2022 по 10.11.2022 складає 120 512, 46 грн.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що пеня заявлена позивачем на підставі ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та відповідно до умов пунктів 4.2, 5.7 договору № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022.

Суд звертає увагу, що ст. 343 Господарського кодексу України міститься у параграфі 1 «Фінанси і банківська діяльність» глави 35 «Особливості правового регулювання фінансової діяльності» Господарського кодексу України, тобто є спеціальною нормою.

Пунктом 4.2 договору передбачено порядок розрахунків між сторонами, вказаний пункт договору не містить положень про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що сплата неустойки, пені, штрафу чи претензії не звільняє винну сторону від виконання зобов`язання в натурі та відшкодування збитків, завданих іншій стороні внаслідок невиконання, неналежного виконання зобов`язань за цим договором.

Разом з тим, частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Отже, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Суд звертає увагу, що умовами договору № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, частина 2 ст. 343 Господарського кодексу України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі за згодою сторін, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Крім того, ст. 343 Господарського кодексу України є спеціальною нормою, яка не може бути застосована до правовідносин з перевезення вантажу.

З огляду на вищевказане, беручи до уваги те, що договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 не передбачено розміру та бази нарахування пені за порушення відповідачем грошового зобов`язання, тобто між сторонами відсутній правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, вчинений у письмовій формі та відсутня пряма вказівка закону щодо такого забезпечення, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 120 512, 46 грн є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також, зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 05.05.2022 по 10.11.2022 складають 7 429, 32 грн, а інфляційні втрати за період з 05.05.2022 по 10.11.2022 58 279, 38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, період обчислення 3 % річних та інфляційних втрат починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних, здійснений позивачем, та встановлено, що він є невірним, оскільки позивачем невірно визначено початок періоду прострочення, без врахування положень п. 4.2 договору та ст. 253 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем граничного періоду нарахування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 7 395, 09 грн та інфляційні втрати у розмірі 56 735, 01 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 02/02-056 на перевезення вантажів від 10.02.2022 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 584 810, 10 грн, з яких: 520 680, 00 грн - основний борг, 7 395, 09 грн - 3 % річних та 56 735, 01 грн - інфляційні втрати, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 120 512, 46 грн пені, 34, 23 грн - 3 % річних та 1 544, 37 грн - інфляційних втрат суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лан» та Адвокатським бюро «Баулін і партнери», додаток до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022, додаткову угоду від 29.12.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022, акт виконаних робіт (наданих послуг) та розрахунок витрат на правову допомогу від 24.04.2023 згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022.

Також, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія СМ № 000489 від 25.09.2017 на ім`я Бауліна Олексія Івановича, ордер серії ВМ № 1031643, виданий Адвокатським бюро «Баулін і партнери», про надання правової допомоги Приватному сільськогосподарському підприємству «Лан» адвокатом Бауліном Олексієм Івановичем, на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022, у Господарському суді Київської області та ордер серії ВМ № 1034736, виданий Адвокатським бюро «Баулін і партнери», про надання правової допомоги Приватному сільськогосподарському підприємству «Лан» адвокатом Бакаєвим Олександром Сергійовичем, на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2022, у Господарському суді Київської області.

Судом встановлено, що вищезазначені документи стосуються надання правничої допомоги та представництва інтересів Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» Адвокатським бюро «Баулін і партнери» з питань, пов`язаних із договірних взаємовідносин Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайавтотранс», в тому числі стягнення заборгованості.

Згідно з ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, як і заперечень проти вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, від відповідача до суду не надходило.

Отже, дослідивши наданні позивачем докази щодо витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо них, зважаючи на те, що надання Адвокатським бюро «Баулін і партнери» відповідних послуг підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про доведеність вказаних судових витрат та, керуючись ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає їх на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайавтотранс» (07400, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Січових Стрільців, будинок 1, ідентифікаційний код 39729281) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» (17240, Чернігівська область, Прилуцький район, село Болотниця, вулиця Миру, будинок 20Б, ідентифікаційний код - 32191588) 520 680 (п`ятсот двадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 00 коп - основного боргу, 7 395 (сім тисяч триста дев`яносто п`ять) грн 09 коп - 3 % річних, 56 735 (п`ятдесят шість тисяч сімсот тридцять п`ять) грн 01 коп - інфляційних втрат, 8 772 (вісім тисяч сімсот сімдесят дві) грн 15 коп судового збору та 41 364 (сорок одна тисяча триста шістдесят чотири) грн 35 коп витрат на професійну правничу допомогу.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайавтотранс» на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» 120 512, 46 грн пені, 34, 23 грн - 3 % річних та 1 544, 37 грн - інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 10.05.2023.

Суддя Т.В. Лутак