УХВАЛА

10 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/3061/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення господарського суду Одеської області від 08.02.2022 та

постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023

за позовом Одеської обласної прокуратури в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств

до ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет застави,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - фермерське господарство "Анчокрак-Агро",

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 08.02.2022 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі №916/3061/21 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 50 Бюджетного кодексу України та статті 266 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 270 грн.

Предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет застави, загальна вартість предметів застави складає 230 670 грн., а, отже, ціна позову у справі № 916/3061/21 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України.

Хоча скаржник і зазначає у своїй касаційній скарзі про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики скаржником не наведено та не обґрунтовано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення господарського суду Одеської області від 08.02.2022 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі №916/3061/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293

ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення господарського суду Одеської області від 08.02.2022 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі № 916/3061/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова