РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.05.2023Справа № 910/3628/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006)

до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (вул. Січових Стрільців 70, м. Київ, 04053)

про стягнення 63 000,00 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Банк Альянс" про стягнення 63 000,00 грн. боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем як гарантом своїх зобов`язань за умовами Гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року, виданої банком в забезпечення тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі (принципала), оголошеної позивачем, у зв`язку з настанням гарантійного випадку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду 22.06.2022 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 01.06.2022 року надійшла заява № б/н/11-28-05-10 від 16.06.2022 року про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3628/22, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд прийшов до висновку про необхідність розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Окрім того, вказаною ухвалою суду зобов`язано позивача надати суду додаткові докази, необхідні для розгляду справи.

Так, на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2022 року у справі № 910/3628/22 через відділ діловодства суду 12.08.2022 року від позивача надійшов супровідний лист від 05.08.2022 року разом із витребуваними судом документами, які судом долучено до матеріалів справи.

В свою чергу, від відповідача 22.08.2022 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву №02.1/2031 17.08.2022 року, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що умовами гарантії передбачена необхідність фактичного отримання гарантом адресованої йому вимоги про сплату коштів до дати закінчення її дії, а саме до 01.04.2022 року, в той час як вимога позивача була доставлена АТ «Укрпошта» в точку видачі лише 05.04.2022 року, тобто після закінчення строку дії гарантії, відтак вимога позивача є неналежно представленою, у зв`язку з чим відповідно до частини 1 статті 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припинилось. Відзив з доказами його надсилання на адресу позивача судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від позивача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відповіді на відзив та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 166 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Головне управління ДПС у Кіровоградській області не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано на адресу суду відповіді на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Статтею 10 Закону України "Про публічні закупівлі" визначений загальний порядок оприлюднення інформації про закупівлю під час проведення процедури закупівлі, відповідно до частини 1 якої замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 16.12.2021 року на виконання вимог статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноваженою особою Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - позивач) на онлайн-платформі Електронної системи публічних закупівель Prozorro було оприлюднено тендерну пропозицію - послуги з прибирання (код ДК 021:2015 - 909100000-9), ID закупівлі: UA-2021-12-16-018444-с.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право зазначити в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та в тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

У разі якщо замовник вимагає надання забезпечення тендерної пропозиції/ пропозиції, у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі повинні бути зазначені умови його надання, зокрема, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції/пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

З урахуванням положень наведеної статті Закону позивачем в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та в тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі зазначено вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції.

Так, відповідно до змісту тендерної документації на закупівлю послуги з прибирання за процедурою «відкриті торги», затвердженої уповноваженою особою замовника позивача В.І. Ковальчук, в пункті 2 розділу 3 «Забезпечення тендерної пропозиції» вказано: Вимагається банківська гарантія. Забезпечення тендерної пропозиції оформлюється відповідно до вимог наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.12.2020 року №2628 та повинно відповідати Формі, викладеній у Додатку 8, що є невід`ємною частиною тендерної документації/вимог до предмета закупівлі. Розмір забезпечення тендерної пропозиції 63 000 грн. 00 коп.. Строк дії забезпечення тендерної пропозиції: не менше 90 днів з дати кінцевого строку подання тендерних пропозицій.

В подальшому, 31.12.2021 року учасником електронного аукціону ФОП Карпенко Андрієм Анатолійовичем подано тендерну пропозицію по закупівлі послуги з прибирання (ID закупівлі: UA-2021-12-16-018444-с).

Як встановлено судом за матеріалами справи, для цілей забезпечення тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі (принципала) відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», 30.12.2021 року Акціонерним Товариством «Банк Альянс» (гарант, відповідач у справі) видано бенефіціару - Головному управлінню ДПС у Кіровоградській області, територіальному органу ДПС (філія ДПС України) банківську Гарантію № 14799-21 (далі - гарантія), на яку накладено КЕП голови Правління АТ «Банк Альянс» засобами офіційного веб-сайту Центрального засвідчувального органу Міністерства юстиції України, копія якої наявна в матеріалах справи.

Принципалом за гарантією №14799-21 від 30.12.2021 року є фізична особа - підприємець Карпенко Андрій Анатолійович.

Сума гарантії: 63 000,00 грн.

Дата початку строку дії гарантії (набрання чинності): 01.01.2022 року.

Дата закінчення строку дії гарантії: 04.04.2022 року включно.

Відповідно до умов пункту 3 Гарантії за цією гарантією гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 банківських днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії (далі - вимога).

Вимога надається бенефіціаром на поштову адресу гаранта та повинна бути отримана ним протягом строку дії гарантії.

Вимога може бути передана через банк бенефіціара, який підтвердить автентичним SWІFT-повідомленням на SWIFT-адресу гаранта достовірність підписів та печатки бенефіціара (у разі наявності) на вимозі та повноваження особи (осіб), що підписала(и) вимогу.

Вимога повинна супроводжуватися копіями документів, засвідчених бенефіціаром та скріплених печаткою бенефіціара (у разі наявності), що підтверджують повноваження особи (осіб), що підписала (и) вимогу.

Вимога повинна містити посилання на дату видачі і номер цієї гарантії, а також посилання на одну з таких умов (підстав), що підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань, передбачених його тендерною пропозицією:

- відкликання тендерної пропозиції принципалом після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються дійсними;

- не підписання принципалом, який став переможцем тендеру, договору про закупівлю;

- не надання принципалом, який став переможцем тендеру, забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією;

- ненадання принципалом, який став переможцем процедури закупівлі (крім переговорної процедури закупівлі), у строк, визначений частиною шостою статті 17 Закону, документів, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 Закону.

Відповідно до пункту 4 Гарантії строком дії гарантії є період з дати початку дії гарантії до дати закінчення дії гарантії (включно) або до настання однієї з таких подій залежно від того, що настане раніше:

- сплата бенефіціару суми гарантії;

- отримання гарантом письмової заяви бенефіціара про звільнення гаранта від зобов`язань за цією гарантією;

- отримання гарантом повідомлення принципала про настання однієї з обставин, що підтверджується відповідною інформацією, розміщеною на вебпорталі Уповноваженого органу, а саме:

- закінчення строку дії тендерної пропозиції та забезпечення тендерної пропозиції, зазначеного в тендерній документації;

- укладення договору про закупівлю з учасником, який став переможцем процедури закупівлі (крім переговорної процедури про закупівлі);

- відкликання принципалом тендерної пропозиції до закінчення строку її подання;

- закінчення тендеру в разі неукладення договору про закупівлю з жодним з учасників, які подали тендерні пропозиції.

Суд зазначає, що правовідносини між сторонами, що виникли на підставі гарантії, підпадають під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639, Уніфікованих правил міжнародної торгової палати для гарантій за першою вимогою 1992 року.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

З наведеного вбачається, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

Так, у пункті 9 частини 3 розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Відповідно до умов Гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року гарантія діє до 04.04.2022 року (включно) за умови, якщо жодна з подій, передбачених у пункті 4 Гарантії, не настане раніше.

За умовами пункту 4 Гарантії дія гарантії закінчується, зокрема, у разі отримання гарантом повідомлення принципала про закінчення строку дії тендерної пропозиції та забезпечення тендерної пропозиції, зазначеного у тендерній документації, що підтверджується відповідною інформацією, розміщеною на веб-порталі Уповноваженого органу.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 3 тендерної документації - тендерні пропозиції вважаються дійсними протягом 90 днів із дати кінцевого строку подання тендерних пропозицій. Як вбачається з оголошення про проведення відкритих торгів, кінцевий строк подання тендерних пропозицій - 01.01.2022 року.

Отже, оскільки подія, що обумовлює дострокове закінчення строку дії Гарантії згідно п. 4 останньої, а саме закінчення строку дії тендерної пропозиції та забезпечення тендерної пропозиції, зазначеного в тендерній документації, настала 01.04.2022 року, тобто раніше, ніж зазначена в Гарантії дата закінчення її строку 04.04.2022 року, за висновками суду Гарантія діяла до 01.04.2022 року, тобто протягом 90 днів з дати кінцевого строку подання тендерних пропозицій 01.01.2022 року.

Відповідно до статті 566 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

За змістом Гарантії судом встановлено, що відповідач взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціару кошти у розмірі 63 000,00 грн. у випадку невиконання принципалом своїх зобов`язань, передбачених його тендерною пропозицією, зокрема, ненадання принципалом, який став переможцем процедури закупівлі (крім переговорної процедури закупівлі), у строк, визначений частиною шостою статті 17 Закону, документів, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 Закону, а також не підписання принципалом, який став переможцем тендеру, договору про закупівлю.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» забезпечення тендерної пропозиції - це надання забезпечення виконання зобов`язань учасника перед замовником, що виникли у зв`язку з поданням тендерної пропозиції, у вигляді такого забезпечення, як гарантія.

При цьому, як свідчать матеріали справи, вказана Гарантія була видана відповідачем у забезпечення виконання зобов`язань принципала, передбачених його тендерною пропозицією, що виникли у зв`язку з поданням останнім тендерної пропозиції по закупівлі послуги з прибирання (ID закупівлі: UA-2021-12-16-018444-с).

Відповідно до абзацу 1, 2 пункту 3 частини 1 статті 31 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо переможець процедури закупівлі: відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю; не надав у спосіб, зазначений в тендерній документації, документи, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачений, зокрема, перелік підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі.

Так, оскільки ФОП Карпенко Андрій Анатолійович листами №84 від 13.01.2022 та №87 від 17.01.2022 повідомив замовника про відмову від підписання договору про закупівлю послуг з прибирання об`єктів Головного управління ДПС у Кіровоградській області за результатом проведення процедури відкритих торгів на закупівлю Послуги з прибирання уповноваженою особою позивача складено протокол щодо прийняття рішення №5 від 17.01.2022 року, яким вирішено відхилити тендерну пропозицію учасника процедури відкритих торгів UA-2021-12-16-018444-с - ФОП Карпенка Андрія Анатолійовича на підставі абзацу 2 пункту 3 частини першої статті 31 Закону «Про публічні закупівлі».

Вказаний протокол оприлюднено в електронній системі закупівель 17.01.2022 року. Копія протоколу №5 від 17.01.2022 року наявна в матеріалах справи.

Таким чином, учасником процедури закупівлі ФОП Карпенко Андрієм Анатолійовичем не було виконано взяті на себе зобов`язання, передбачені його тендерною пропозицією, зокрема, ФОП Карпенко Андрій Анатолійович відмовився від підписання договору про закупівлю послуг з прибирання об`єктів позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 25 Закону України «Про державні закупівлі» забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції не повертається у разі непідписання договору про закупівлю учасником, який став переможцем тендеру/спрощеної закупівлі.

Відтак, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем, оскільки ФОП Карпенко Андрієм Анатолійовичем було порушено зобов`язання за тендерною пропозицією на закупівлю послуг з прибирання, виконання якого забезпечувалось спірною Гарантією №14799-21 від 30.12.2021 року відповідача на суму 63 000,00 грн., Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області набуто право на отримання коштів від АТ "Банк Альянс" як гаранта в розмірі суми банківської Гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (частина 2 статті 200 ГК України).

Як встановлено судом, умовами Гарантії передбачено, що банк повинен виплатити бенефіціару суму гарантії за умови одночасного виконання бенефіціаром усіх умов гарантії, а саме: отримання Банком письмової вимоги, яка повинна бути підписана уповноваженими особами бенефіціара, у вимозі має зазначатися дата видачі і номер цієї гарантії, а також зазначено, в чому саме полягає невиконання або неналежне виконання принципалом умов тендерної пропозиції.

Відповідно до пункту 2 Глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

В свою чергу стаття 1 Уніфікованих правил для гарантій за вимогою, в редакції 1992 року (публікація Міжнародної торгової палати № 458 (МТП № 458) визначено, що ці правила застосовуються до будь-якої банківської гарантії або доповненню до неї, яку гарант зобов`язався надати та в якій зазначено, що вона складена згідно з цими правилами (публікація МТП № 458) та обов`язкова для всіх сторін в гарантійному зобов`язанні, якщо інше прямо не зазначено в гарантії або доповненні до неї.

Гарантія за своєю природою є самостійною угодою, незалежною від основного контракту або тендера, на яких вона ґрунтується, тому гарант ніяким чином не пов`язаний таким контрактом або тендером, незважаючи на те, що посилання на них міститься в тексті гарантії. Обов`язок гаранта - сплатити грошову суму, зазначену в гарантії, при представленні письмової вимоги платити і інших документів, зазначених у гарантії, які за зовнішніми ознаками відповідають умовам, описаним в гарантії (стаття 2 зазначених правил).

За матеріалами справи судом встановлено, що 26.03.2022 року бенефіціар - Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернувся до банку з вимогою № 2019/6/11-28-10-02-10 від 25.03.2022 року за підписом в.о. начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Кіровоградській області Сєкунової В.М., в якій повідомив банк про порушення принципалом - ФОП Карпенко Андрієм Анатолійовичем своїх зобов`язань за тендерною пропозицією у зв`язку з відмовою від підписання договору про закупівлю послуг з прибирання та просив виплатити належну йому гарантію у сумі 63 000,00 грн.

До вказаної вимоги позивачем було додано: наказ про покладання виконання обов`язків №154-0 від 10.02.2022 року та довіреність на підтвердження повноважень Сєкунової В.М. щодо підписання вимоги, лист №84 та лист №87 на підтвердження відмови принципала від підписання договору про закупівлю послуг.

Копія зазначеної вимоги та доданих до неї документів наявна в матеріалах справи.

Факт надсилання позивачем вказаної вимоги № 2019/6/11-28-10-02-10 від 25.03.2022 року на адресу відповідача - 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 26.03.2022 року, накладної №145 від 26.03.2022 року, а також опису вкладення у цінний лист від 26.03.2022 року.

Крім того, в матеріалах справи також наявне відстеження поштового відправлення №145 з офіційного сайту АТ "Укрпошта", з якого вбачається, що вказане відправлення було відправлене 26.03.2022 року, надійшло у точку видачі/доставки 05.04.2022 року та отримане одержувачем - 18.04.2022 року.

Наразі, факт отримання вказаної вимоги відповідачем не заперечувався та визнаний останнім в поданому відзиві.

Відповідно до частини 2 статті 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Окрім цього, згідно з пунктом 36 Положення банк - гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

За результатами розгляду вказаної вимоги позивача відповідач (гарант) листом №21.3.1/981 від 26.04.2022 року відмовив позивачу (бенефіціару) у задоволенні даної вимоги сплатити суму банківської гарантії за гарантійним випадком посилаючись на те, що у зв`язку із закінченням строку дії тендерної пропозиції та забезпечення тендерної пропозиції строк дії Гарантії закінчився 01.04.2022 року, проте вимога бенефіціара згідно даних АТ «Укрпошта» надійшла до точки видачі/доставки 05.04.2022 року, тобто після закінчення строку дії Гарантії і таким чином бенефіціар порушив вимоги Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правлінням Національного Банку України від 15.12.2004 № 639, вимога є неналежно представленою, тобто не отриманою банком-гарантом до дати закінчення її дії - до 01.04.2022 включно.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобов`язання щодо своєчасної виплати гарантом Акціонерним товариством «Банк Альянс» грошової суми Гарантії в розмірі 63 000,00 грн. у зв`язку з порушенням принципалом своїх зобов`язань за тендерною пропозицією, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Гарантії відповідач не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість у вказаній сумі, з вимогами про стягнення якої Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось в судовому порядку.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсною Гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року та/або її окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо умов спірної Гарантії на час її видачі банком з боку сторін відсутні.

Суд зазначає з урахуванням Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, що вимога бенефіціара - це лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку- контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Так, як встановлено судом, умовами зазначеної Гарантії передбачено, що відповідач повинен виплатити бенефіціару - ГУ ДПС у Кіровоградській області суму коштів у розмірі 63 000,00 грн. за невиконання принципалом зобов`язань за тендерною пропозицією за умови виконання бенефіціаром усіх умов гарантії, а саме:

надання вимоги на поштову адресу гаранта або передання вимоги через банк бенефіціара,

підписання вимоги уповноваженими особами бенефіціара із засвідченням цих підписів відбитком печатки бенефіціара та з доданням до вимоги документів, що підтверджують повноваження таких осіб,

наявність у тексті вимоги посилання на дату видачі та номер цієї гарантії,

зазначення у вимозі, в чому саме полягає невиконання принципалом своїх зобов`язань, передбачених тендерною пропозицією.

Будь - яких інших умов щодо змісту вимоги бенефіціара, окрім наведених, а також щодо її письмової форми, Гарантія не містить.

Тобто, з умов Гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

При цьому, обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, натомість вказує, що до вимоги додаються документи, вказані в гарантії, тобто законодавець залишив на вирішення особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Наведене узгоджується з приписами Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, згідно п. 1 гл. 2 р. III якого у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини суд зазначає, що вимога бенефіціара від 25.03.2022 року № 2019/6/11-28-10-02-10 відповідала як викладеним у гарантії умовам, так і загальним вимогам нормативних актів, що регулюють правовідносини щодо здійснення гарантій банків як специфічного засобу забезпечення виконання господарських зобов`язань.

Пунктом 37 Положення передбачено, що банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення.

Поряд із цим, як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Відповідно до частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з частиною 4 статті 563 Цивільного кодексу України кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Водночас, згідно статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, зокрема пунктом 11 частини 3 розділу 1 визначено, що належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями.

Відтак, для визначення належності представлення слід керуватися умовами Банківської гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Гарантії вимога надається бенефіціаром на поштову адресу гаранта та повинна бути отримана ним протягом строку дії гарантії.

Як встановлено судом та зазначалось вище, строк дії Гарантії закінчився 01.04.2022 року у зв`язку із закінченням строку дії тендерної пропозиції та її забезпечення.

Судом також встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за спірною Гарантією щодо надсилання на поштову адресу гаранта вимоги, оформленої відповідно до умов гарантії з додаванням передбачених гарантією документів, вимога № 2019/6/11-28-10-02-10 від 25.03.2022 року була відправлена позивачем (бенефіціаром) на поштову адресу відповідача (гаранта) 26.03.2022 року, а отже не пізніше 01.04.2022 року.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

В контексті наведеного суд зауважує, що умова абзацу 2 пункту 3 Гарантії про те, що вимога повинна бути отримана гарантом протягом строку дії гарантії, не відноситься до обов`язків бенефіціара за цією гарантією, оскільки її виконання об`єктивно не залежить від дій та волі останнього, а тому суд приходить до висновку про те, що позивачем було виконано всі умови гарантії, які є необхідними для виконання відповідачем гарантійних зобов`язань, у тому числі щодо подання вимоги гарантові до закінчення строку дії гарантії.

У даній справі судом встановлено, що спірний договір гарантії № 14799-21 від 30.12.2021 року було складено відповідачем - Акціонерним товариством «Банк Альянс» з урахуванням вимог п. 2 розд. ІІІ Тендерної документації, згідно якої забезпечення пропозиції оформлюється відповідно до вимог наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.12.2020 року № 2628, та повинно відповідати Формі, викладеній у Додатку № 8, який є невід`ємною частиною тендерної документації.

Суд зазначає, що правовою підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром.

Натомість, умова абзацу 2 пункту 3 Гарантії щодо необхідності отримання гарантом вимоги бенефіціара протягом строку дії гарантії ставить можливість її виконання банком в залежність як від дій третьої особи - поштового оператора в частині своєчасної доставки поштового відправлення, так і від дій самого гаранта щодо вчасного отримання вимоги бенефіціара, тобто, від суб`єктивної волі одержувача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі № 904/1156/19.

Отже, з урахуванням вищевикладеної правової позиції суд дійшов висновку про те, що вимога за спірною гарантією є належно представленою у разі надання її бенефіціаром на поштову адресу гаранта протягом строку дії гарантії, при цьому фактичне отримання гарантом адресованої йому вимоги після закінчення строку її дії не впливає на його обов`язок здійснити виплату відповідно до умов гарантії та не надає йому право на відмову від задоволення вимоги кредитора на підставі частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України.

Відтак, враховуючи сукупність встановлених обставин, а саме подання позивачем (бенефіціаром) відповідачу (гаранту) всіх передбачених гарантією документів у визначений гарантією спосіб та строк, а також надсилання вимоги до закінчення строку дії Гарантії, суд дійшов висновку про неправомірність відмови від сплати за Гарантією з боку відповідача (гаранта), оскільки такої підстави, як неотримання гарантом вимоги протягом строку дії гарантії, закон не містить, а покладання на позивача обов`язку щодо забезпечення фактичного отримання гарантом вимоги є безпідставним, оскільки своєчасність доставки поштової кореспонденції АТ «Укрпошта» та отримання листа з вимогою адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

За змістом статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами абзацу 1 пункту 3 Гарантії гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 банківських днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії.

З наявного в матеріалах справи відстеження поштового відправлення за №145 вбачається, що відповідач отримав вимогу позивача про сплату суми гарантії 18.04.2022 року, а тому мав сплатити ГУ ДПС у Кіровоградській області суму гарантії у строк до 25.04.2022 року.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, є зобов`язанням.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі, зокрема, сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зокрема, як встановлено вище судом, відповідач всупереч досягнутим домовленостям не здійснив виплату гарантійного платежу в сумі 63 000,00 грн. на користь бенефіціара за вимогою останнього при настанні гарантійного випадку у визначені законодавством та Гарантією строки, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що розмір заборгованості відповідача як гаранта з виплати Головному управлінню ДПС у Кіровоградській області як бенефіціару гарантійної сумі згідно Банківської гарантії від 30.12.2021 року № 14799-21 відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 63 000,00 грн. гарантії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 5 ст. 29, ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Альянс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50; ) на користь Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, 55; ) 63 000 (шістдесят три тисячі) грн. 00 коп. основного боргу та 2 505 (дві тисячі п`ятсот п`ять) грн. 81 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2023 року.

Суддя А.М. Селівон