ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 Справа № 2-2328/11

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", м. Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Представники сторін:

від позивача: Лойфер А.О. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 2964 від 23.09.2016 р.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Шпунт М.Б. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000940 від 27.03.2018 р.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1155913 від 17.08.2022 р.

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 році позивач Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Кредобанк" звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" (далі - ТОВ) та ОСОБА_1 , як до солідарних боржників, про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Кредобанк" (кредитодавцем) та ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" (позичальником), станом на 31.03.2010 року в розмірі 349459,76 доларів США, що еквівалентно 2769468 грн. 60 коп. (по курсу НБУ станом на 31.03.2010 року: 1 долар США - 7,925 грн.), та 3300 грн., з яких: 75000 доларів США - строкова заборгованість по кредиту; 225000 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 16925 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.07.2010 року по 30.03.2010 року; 27783,40 доларів США - прострочені проценти по кредиту за період з червня 2009 року по лютий 2010 року; 2718,90 доларів США - нараховані проценти за період з 01.03.2010 року по 30.03.2010 року; 2032,46 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.06.2009 року по 30.03.2010 року; 3300 грн. - комісія за управління кредитом за період з травня 2009 року по березень 2010 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.05.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 (іпотекодавцем), - навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами "Б-2", загальною площею 2483,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер 13440341, які належали на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2007 року, продавши це нерухоме майно з прилюдних торгів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.03.2015 року, занесеною до журналу судового засідання (а.с.144-145, т.1), за заявою за вих. № 973/1/2012 від 19.03.2015 р. про заміну сторони на підставі ст. 37 ЦПК України, поданою представником ПАТ "Кредобанк", позивача ПАТ "Кредобанк" замінено правонаступником на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", у зв`язку з відступленням ПАТ "Кредобанк" права вимоги за вказаним вище кредитним договором ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на підставі договору факторингу від 29.11.2011 року шляхом купівлі права грошової вимоги та договору про відступлення прав за іпотечним договором від 25.04.2013 року (а.с.91-143 т.1).

Заявою від 19.06.2015 року (а.с.160-162 т.1), правонаступник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" збільшив позовні вимоги і остаточно просив солідарно стягнути з відповідачів ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 р., яка станом на 12.06.2015 року становила 365562,96 доларів США, що еквівалентно 3 373 279,61 грн., з яких: 300000 доларів США - заборгованість по кредиту; 30783,90 доларів США - прострочені проценти по кредиту; 27450 доларів США - пеня по простроченій основній сумі кредиту, згідно з п.5.1 кредитного договору; 2816,73 доларів США - пеня по прострочених процентах, згідно з п.7.1 кредитного договору; 4512,33 доларів США - упущена вигода, згідно з п.7.5 кредитного договору; 3300 грн. - комісія за управління кредитом.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.07.2015 р., занесеною до журналу судового засідання (а.с. 173, том 1) прийнято дану заяву про збільшення позовних вимог.

03.05.2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" подало клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача - ТОВ "Юрпромтехсервіс", у зв`язку з відчуженням предмета іпотеки (а.с.21-22 т.2).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.05.2017 року, занесеною до журналу судового засідання (а.с.77 т.2), замінено первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача - ТОВ "Юрпромтехсервіс".

01.07.2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" подало письмові пояснення (а.с.16-21 т.3), в яких підтримало заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення з ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" та ТОВ "Юрпромтехсервіс" вказаної вище заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої просить звернути стягнення на іпотечне майно, шляхом його продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року позов задоволено (а.с. 49-61, том 3). Вирішено:

- стягнути солідарно з ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", ТОВ "Юрпромтехсервіс" на користь ТОВ Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованість за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 365562,96 доларів США та 3300 грн., шляхом звернення стягнення на майно ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" та ТОВ "Юрпромтехсервіс", а саме, на предмет іпотеки: навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами "Б-2", загальною площею 2483,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 93, реєстраційний номер 13440341, продавши майно з прилюдних торгів.

- стягнути з ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", ТОВ "Юрпромтехсервіс" на користь ТОВ Фінансова компанія "Приватні інвестиції", з кожного в рівних частках, судові витрати по справі в розмірі 1820,00 грн.

У рішенні вказано, що вжиті по даній справі ухвалою суду від 03 травня 2017 року заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду оскаржив відповідач ТОВ "Юрпромтехсервіс", просив його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ "Юрпромтехсервіс", постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року (а.с. 56-65, том 4), рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року скасовано, провадження у справі за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", ТОВ "Юрпромтехсервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором, - закрито.

Роз`яснено позивачу ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснено про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Повний текст постанови апеляційного суду складений 28 травня 2021 року і направлений на адресу учасників справи 16 червня 2021 року.

17 червня 2021 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" в особі представника - адвоката Лойфер А.О. звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.07.2021 р. (а.с. 69-73, том 4), ухвалено, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" задовольнити. Справу №2-2328/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до Господарського суду Львівської області за встановленою юрисдикцією.

06.08.2021 р. матеріали справи № 2-2328/11 надійшли до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021 р. (а.с. 2-3, том 5), справу № 2-2328/11 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у господарській справі за правилами ГПК України, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.08.2021 р. (а. с. 7-12, том 5), позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором судом залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

31.08.2021 р. позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2021 р. про залишення позовної заяви без руху, подано на адресу суду заяву з додатками про усунення недоліків позовної заяви за вх. № 20076/21.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.09.2021 р. (а.с. 37-41, том 5), прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у даній справі призначено на 13.10.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 р., задоволено клопотання відповідача-2 за вх. № 23931/21 від 13.10.2021 р. про поновлення строку на подання відзиву. Поновлено строк відповідачу-2 для подання відзиву у справі № 2-2328/11 з 13.10.2021 р. Підготовче засідання відкладено на 10.11.2021 р.

13.10.2021 р. представником позивача подано на адресу суду в систему «Електронний суд» попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат з додатками за вх. № 23941/21 (а.с. 59-63, том 5).

02.11.2021 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду відзив на позов з додатками за вх. № 25751/21 (а.с. 17-30, том 6) відповідно до якого відповідач-2 просить суд у задоволені позову відмовити повністю з підстав, наведених у поданому відзиві.

22.10.2021 р. на адресу суду надійшла ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 р. у справі № 2-2328/11 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТзОВ "Юрпромтехсервіс" на постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року. У вказаній ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, витребувано матеріали справи № 2-2328/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Супровідним листом Господарського суду Львівської області за вих. № 2-2328/11/2/21 від 26.10.2021 р., матеріали даної справи № 2-2328/11 направлено на адресу Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.11.2021 р. (а.с. 49-53, том 6), судом постановлено провадження у справі № 2-2328/11 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт", до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" на постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року та повернення матеріалів справи № 2-2328/11 до Господарського суду Львівської області.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2022 р. у справі № 2-2328/11 постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишено без змін.

04.07.2022 р. матеріали справи № 2-2328/11 повернуто до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від від 14.07.2022 р. (а.с. 90-93, том 6), провадження у справі № 2-2328/11 поновлено. Судом постановлено продовжити строк підготовчого провадження у справі № 2-2328/11 на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 17.08.2022 року.

15.11.2021 р. представником позивача подано на адресу суду відповідь на відзив з додатками за вх. № 27016/21 (а.с. 55-81, том 6), в якій просить позов задоволити з підстав, зазначених у даній відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.08.2022 р., підготовче засідання призначено на 07.09.2022 р.

24.08.2022 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду заперечення на відповідь на відзив з додатками за вх. № 17666/22 (а.с. 124-144, том 6), в яких просить застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність, у т. ч. загальну та спеціальну, в позові відмовити повністю із підстав, викладених ним.

05.09.2022 р. представником позивача подано на електронну адресу суду заперечення проти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про застосування позовної давності з додатком за вх. № 18329/22 (а. с. 142-144, том 6).

07.09.2022 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про залучення до участі у справі № 2-2328/11 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Акціонерного товариства "Кредобанк" за вх. № 2861/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 р. (а.с. 160-165, том 6), судом постановлено клопотання представника відповідача-2 від 07.09.2022 р. про залучення до участі у справі № 2-2328/11 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Кредобанк" задоволити. Залучити до участі у справі № 2-2328/11 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Кредобанк". Судом задоволено клопотання представника відповідача-2 про витребування для огляду в судовому засіданні оригіналів документів, про що заявлено ним у відзиві на позов за вх. №2575/21 від 02.11.2021 р. Витребувано у позивача оригінали документів, а саме: кредитний договір з додатками до нього, меморіальний ордер, договір іпотеки, договір факторингу із додатками, договір про відступлення прав за іпотечним договором - для огляду у призначеному підготовчому засіданні. Роз`яснити позивачу про необхідність здійснення наступних дій: направити на адресу третьої особи в 5-денний строк копію позовної заяви з додатками та докази такої відправки надати суду за 3 дні до судового засідання. Підготовче судове засідання відкладено на 05.10.2022 р.

04.10.2022 р. представником позивача, на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2022 р., подано докази направлення на адресу третьої особи копію позовної заяви від 31.03.2010 р. за вих. № 01.14/08-2022/10 з додатками (за вх. № 20430/22).

04.10.2022 р. представником позивача подано на електронну адресу суду клопотання з додатками про долучення документів до матеріалів справи за вх. № 20474/22.

04.10.2022 р. представником позивача подано на адресу суду клопотання про витребування доказів з додатками за вх. № 20429/22.

04.10.2022 р. АТ "Кредобанк", на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2022 р., подано на адресу суду письмові пояснення у даній справі з додатками за вх. № 20443/22 (а.с. 197-207, том 6), відповідно до яких третя особа просить позовні вимоги задоволити повністю із підстав, які викладені у поданих письмових поясненнях. Такі долучено до матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 05.10.2022 р.

04.10.2022 р. АТ "Кредобанк" подано на адресу суду клопотання за вх. № 20444/22, в якому третя особа просить суд зобов`язати відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" надати докази здійснення оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій або процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, які не відображені у виписці по позичковому рахунку № 492 та по мультивалютному рахунку № 6492 із підстав, які викладені у поданому клопотанні.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.10.2022 р. (а.с. 219-225, том 6), судом постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів за вх. № 20429/22 від 04.10.2022 р. задоволити та витребувати у Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області оригінал кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року, який було вилучено в ПАТ "Кредобанк" в ході розслідування кримінальної справи № 139-2169 (кримінальне провадження № 0000143) - для огляду в судовому засіданні. Підготовче засідання у даній справі відкладено на 26.10.2022 р.

24.10.2022 р. представником позивача подано на адресу суду клопотання з додатками про долучення документів до матеріалів справи за вх. № 21915/22. Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 року, підготовче засідання відкладено на 23.11.2022 р. із підстав, зазначених у даній ухвалі.

Призначене на 23.11.2022 р. судове засідання не відбулося через відсутність 23.11.2022 року електропостачання у приміщенні Господарського суду Львівської області, що підтверджується актом від 25.11.2022 р., який долучено до матеріалів справи.

25.11.2022 р. Відділом поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2022 р., надано оригінал кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2022 р., підготовче засідання у даній справі призначено на 14.12.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2022 р., підготовче засідання призначено на 21.12.2022 р.

14.12.2022 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про витребування документів за вх. № 25783/22.

23.01.2023 р. представником відповідача-2 подано клопотання за вх. № 1500/23, в якому представник відповідача-2 просить суд долучити до матеріалів справи для підтвердження обставин, які викладені у поданому клопотанні про витребування документів за вх. № 25783/22 від 14.12.2022 р., а саме: копію адвокатського запиту від 12.01.2023 р. та лист-відповідь Львівського районного управління поліції № 2 Відділу поліції № 2 за вих. № 208/39/02/09/2023 від 19.01.2023 р.

20.12.2022 р. представником позивача подано на електронну адресу суду заперечення з додатками (вх. № 26274/22) проти клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про витребування документів.

19.12.2022 р. третьою особою подано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів з додатками за вх. № 26131/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 р., підготовче засідання призначено на 23.01.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2023 р., клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Кредобанк" за вх. № 20444/22 від 04.10.2022 р. задоволено. Зобов`язано відповідачів у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" надати докази здійснення оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій або процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, які не відображені у виписці по позичковому рахунку № НОМЕР_1 та по мультивалютному рахунку № 6492. Судом постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про витребування документів за вх. № 25783/22 від 14.12.2022 р. Підготовче засідання відкладено на 15.02.2023 р.

15.02.2023 р. представник відповідача-2, на виконання ухвали суду від 23.01.2023 р., подано відповідь за вх. № 3942/23, в якій зазначається про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" не має можливості надати суду докази здійснення оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій або процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, які не відображені у виписці по позичковому рахунку № НОМЕР_1 та по мультивалютному рахунку № 6492, оскільки у відповідача-2 відсутні вказані документи.

15.02.2023 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про витребування документів за вх. № 3943/23.

Крім того, 15.02.2023 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про призначення у даній справі почеркознавчої та технічної експертизи за вх. № 649/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 р., судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про витребування документів за вх. № 3943/23 від 15.02.2023 р. Повторно зобов`язано відповідача-1 у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" надати докази здійснення оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій або процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, які не відображені у виписці по позичковому рахунку № НОМЕР_1 та по мультивалютному рахунку № 6492. Підготовче засідання відкладено на 08.03.2023 р.

Відповідач-1 вимог ухвали суду від 23.01.2023 р. та від 15.02.2023 р. не виконав, не надав суду доказів здійснення оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій або процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, які не відображені у виписці по позичковому рахунку № НОМЕР_1 та по мультивалютному рахунку № 6492.

27.02.2023 р. представник позивача подала на адресу суду письмові заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" про призначення експертизи за вх. № 4989/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.03.2023 р., відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про призначення експертизи за вх. № 649/23 від 15.02.2023 р. із підстав, викладених у даній ухвалі, закрито підготовче провадження та призначено справу № 2-2328/11 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.04.2023 р.

05.04.2023 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про застосування позовної давності у даній справі за вх. № 8508/23 від 05.04.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.04.2023 р., розгляд справи по суті призначено на 26.04.2023 р. на 14:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 05.04.2023 р., за усним клопотанням представника позивача, вирішено судове засідання, яке призначено на 26.04.2023 р. на 14:00 год. провести в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https:/easycon.com.ua/).

26.04.2023 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, з`явилася, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив за вх. № 27016/21 від 15.11.2021 р., письмових поясненнях та поясненнях, наданих в судових засіданнях. Представник позивача в судовому засіданні, до закінчення судових дебатів заявила, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підтверджуючими доказами буде подана відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

26.04.2023 р. представник відповідача-1 в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, не з`явився, вимог ухвали суду від 13.09.2021 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

26.04.2023 р. представник відповідача-2 в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов за вх. № 25751/21 від 02.11.2021 р., запереченні на відповідь на відзив за вх. № 17666/22 від 24.08.2022 р. та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

26.04.2023 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

04.10.2022 р. представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, подано письмові пояснення у даній справі за вх. № 20443/22, відповідно до яких, третя особа просить суд задоволити позовні вимоги повністю з підстав, які викладено у поданих письмових поясненнях.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 2-2328/11.

В судовому засіданні 26.04.2023 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 28.05.2008 року між ВАТ "Кредобанк", в подальшому перейменованого на ПАТ "Кредобанк" (кредитодавцем) в особі Першої Львівської філії банку, та ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" (позичальником), укладено кредитний договір №125, згідно з яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 300000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит в термін до 27.05.2010 року і сплатити за користування кредитними коштами відсоткову ставку Libor (03) + 11% річних та комісію.

На виконання умов кредитного договору, банк надав ТОВ "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" - відповідачу 1 у даній справі, кредит у розмірі 300 000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1850454 від 29.05.2008 року.

Виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна (навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами "Б-2", загальною площею 2483,1 кв.м., за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 93 ) на підставі договору іпотеки від 28.05.2008 року, укладеного між ВАТ "Кредобанк" (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за №965.

Позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно розрахунку позивача, станом на 12.06.2015 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 365562,96 доларів США, що еквівалентно 3 373 279,61 грн., право вимоги на яку ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" має на підставі укладених з первинним кредитором договорів відступлення (факторингу) прав за кредитним та іпотечним договорами.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74039119 від 25.11.2016 року, предмет іпотеки відчужено іпотекодавцем ОСОБА_1 , новим власником даного об`єкта нерухомого майна є ТОВ "Юрпромтехсервіс", до якого, за позицією позивача, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про іпотеку" перейшли обов`язки від попереднього іпотекодавця за вказаним договором іпотеки.

Позивач вважає, що позов заявлено в межах строків позовної давності, про що в матеріалах справи містяться відповідні письмові пояснення позивача і заперечує проти застосування судом строків позовної давності.

У поданій заяві про збільшення розміру позовних вимог за вх. № 19174 від 19.06.2015 р. (Том 1, а.с. 160-162), позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 365562 доларів США 96 центів, з них: 300 000,00 доларів США - основна сума боргу; 30 783,90 доларів США - прострочені відсотки по кредиту; 3 300,00 грн - комісія за управління кредитом; 27 450,00 доларів США - пеня по простроченій основній сумі кредиту згідно п.5.1 Кредитного договору; 2 816,73 доларів США - пеня по прострочених відсотках згідно п. 7.1 Кредитного договору; 4512,33 доларів США - упущена вигода згідно п. 7.5 Кредитного договору, шляхом звернення стягнення на майно, а саме - на предмет іпотеки: навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2483,1 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах. Судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну-правничу допомогу, позивач просить покласти на відповідачів.

13.10.2021 р. представником позивача подано на адресу суду в систему «Електронний суд» попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат з додатками за вх. № 23941/21. Відповідно до вказаного попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач просить стягнути з відповідачів 45000,00 грн. витрат на професійну-правничу допомогу.

Позиція відповідача-1.

Відповідач-1 явки свого представника в судові засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). Вимог ухвали суду від 13.09.2021 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, як відповідач у справі.

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу-1 за його юридичною адресою (а.с. 86, том 7) - 79017, м. Львів, вул. Тарнавського, 74 "А", яка зазначена у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак такі повертались на адресу суду із відміткою поштового відділення "неправильно зазначена/відсутня адреса".

Крім того, судом було здійснено повідомлення на сайт Господарського суду Львівської області (а.с. 75, том 7).

Позиція відповідача-2.

У поданому на адресу суду відзиві на позов за вх. № 25751/21 від 02.11.2021 р., відповідач-2 посилається на те, що позовні вимоги суперечать вимогам ст.1048, 1050, 1054 ЦК України, заявлені без врахуванням правових висновків висловлених у Постановах Великої Палати Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018р., №310/11534/13-ц від 03.07.2018р., №444/9519/12 від 28.03.2018р., виходячи із наступного. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів, до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Водночас, як зазначає відповідача-2, із матеріалів справи вбачається (а.с. 14,15 том 1), що банком 24.09.2009р., на підставі ст.1050 ЦК України, пред`явлено до позичальника - Відповідача-2 вимогу про дострокове повернення кредиту. Таким чином, на думку відповідача-2, Позивач з 24.09.2009 року втратив право нараховувати проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку. Водночас, Позивачем вказаного не враховано та неправомірно заявлено до стягнення із відповідачів відсотки нараховані за період з 24.09.2009р. по 12.06.2015р., відсотки за користування кредитом та неустойку (пеню) та упущену вигоду, яка за змістом умов договору є повторною пенею. Зазначене, на думку відповідача-2, є підставою для постановлення рішення про відмову у задоволенні позову у частині стягнення відсотків, пені, упущеної вигоди за період після 24.09.2009р. Відповідач-2 зазначає про те, що позивачем не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором за період із 26 травня 2008 року по 12 червня 2015р., в який, за твердженням Позивача утворилась зазначена заборгованість, тобто Позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність стягнення саме такої заборгованості, що є його процесуальним обов`язком. Відповідач-2 вказує на те, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, які б надавали підстав для висновку про перехід прав та обов`язків за кредитним договором до Позивача, виходячи із наступного. За змістом пунктів 3.1, 3.2, 3.5, 4.1, 6.2. Договору факторингу від 29.11.2011р., Позивач приймає від банку права вимоги зазначені у Додатку №1. Сторони зобов`язані підписати на дату ціни, акт прийому-передачі портфеля заборгованості згідно Додатку №2.; Банк зобов`язується надіслати кожному позичальнику та стороні забезпечення повідомлення про проведене відступлення, згідно форми Додатку №3; Новий кредитор заплатить банку ціну відступлення шляхом переказу коштів на рахунок банку; Банк передає новому кредитору документацію за формою №4. Таким чином, на думку відповідача-2, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги Позивачем за кредитним договором, є належно оформлені та підписані Додаток№ 1, Додаток №2, за умови, що вони містять дані за кредитним договором, надіслане повідомлення згідно форми Додатку №3, а також докази на підтвердження оплати за договором та передачі документації за формою Додатку №4.

Водночас, відповідача-2 зазначає, що Позивачем не надано, а матеріали справи не містять вказаних документів, з яких можна було б встановити Факт відступлення Позивачу прав вимоги за кредитним договором, у тому числі читабельних та складених у повному обсязі. Також у поданому відзиві, відповідач-2 зазначає про те, що позовні вимоги в частині присудження до стягнення сум у іноземній валюті не відповідають правовим висновкам, викладених у Постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, Постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 у справі № 910/2031/16; позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості суперечить приписам ст.541 ЦК України; Позивач покликаючись на факт надання кредиту не обгрунтував та не підтвердив такий належними та допустимими доказами. Відповідач-2 вважає, що до спірних правовідносин норма ст.23 ЗУ «Про іпотеку» не підлягає застосуванню та Позивач безпідставно заявляє вимогу про звернення стягнення на належне на праві власності Відповідачу-2 нерухоме майно. На підставі наведеного, відповідач-2, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності у даному спорі.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

У поданих письмових поясненнях за вх. № 20443/22 від 04.10.2022 р., третя особа зазначає про те, що АТ «Кредобанк» вважає, що представник ТОВ «Юрпромтехсервіс» у відзиві від 28.10.2021 року та запереченнях від 22.08.2022 року умисно вдається до спроби спотворити дійсний зміст договору факторингу від 29.11.2011 року, стверджуючи, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги позивачем за кредитним договором є належно оформлені та підписані Додаток № 1, Додаток № 2, за умови, що вони містять дані за кредитним договором, надіслане повідомлення згідно з форми Додатку № 3, а також докази на підтвердження оплати за договором та передачі документації за формою Додатку № 4. Згідно з рядком 45 Додатку № 1 до Договору факторингу відступленню підлягає право вимоги до ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року. Згідно з п. 3.2. Договору факторингу Акт прийому-передачі портфеля заборгованості є фактичним підтвердженням переходу права вимоги за портфелем заборгованості відповідно до умов цього Договору. Договір набуває чинності з моменту підписання даного Акту. Ціна відступлення сплачена платіжним дорученням № 5 від 13.12.2011 року, Акт прийому- передачі портфеля заборгованостей підписано від 14.12.2011 року. Ані умови Договору факторингу, ані приписи законодавства України не пов`язують момент переходу права вимоги з датою підписання акту приймання-передання документації. АТ «Кредобанк» вважає, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016 року у справі № 461/10151/13 (провадження № 22-ц/783/3470/16) додатково підтверджує та встановлює факт укладення кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року, факт укладення договору іпотеки від 28.05.2008 року, факт укладення договору факторингу від 29.11.2011 року, факт укладення договору відступлення від 25.04.2013 року, чинність цих договорів, факт відступлення прав вимоги від Банку до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», факт повідомлення Банком позичальника та іпотекодавця про таке відступлення. АТ «Кредобанк» вважає, що є надуманими твердження представника ТОВ «Юрпромтехсервіс» про недоведеність дійсної суми заборгованості за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року. Відповідачами не подано належним та допустимих доказів, які б свідчили про здійснення позичальником та/або іншими особами оплат в рахунок погашення основної заборгованості, комісій та процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року, та які не відображені у виписках по рахунку № НОМЕР_1 та по мультивалютному рахунку № НОМЕР_2 . АТ «Кредобанк» також стверджує, що виписка по позичковому рахунку № НОМЕР_1 містить повну та достовірну інформацію про облік кредитних коштів. Ні до 29.11.2011 року, ні після 29.11.2011 року, ні ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ні будь-яка інша особа не здійснювали будь-яких оплат в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року. Стягнення з поточного рахунку позичальника № НОМЕР_3 для погашення заборгованості в порядку п. 5.12. кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року Банком не здійснювалось. Розмір отриманого ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та неповернутого кредиту дорівнює 300 000,00 доларів США. АТ «Кредобанк» також стверджує, що виписка по мультивалютному рахунку № НОМЕР_2 містить повну та достовірну інформацію про облік комісій та процентів за користування кредитом. На підставі наведеного, третя особа просить суд позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» задоволити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення учасників справи, здійснивши огляд документів, в т. ч. оригіналів, суд встановив наступне.

28 травня 2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» в особі Першої Львівської Філії Банку та ТзОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» було укладено Кредитний договір №125, згідно з умовами якого позивач зобов`язався надати ТзОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» грошові кошти у розмірі 300 000,00 доларів США на умовах обумовлених цим Кредитним договором, а ТзОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» зобов`язалось повернути кредит в термін до 27 травня 2010 року і сплатити за користування кредитними коштами відсоткову ставку Libor (03) + 11% річних /т.1 а.с.7-9/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року у справі №461/10151/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Білиця Оксана Зенонівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрушко Ростислав Степанович, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення іпотеки, визнання договорів недійсними, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено визнати припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 28 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 965; визнати припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 30 липня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 1702; визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуПетрушком Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1080; визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуПетрушком Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1081; стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт» на користь ОСОБА_1 114, 70 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року в частині: визнання припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеки, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 28 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 965; визнання припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеки, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 30 липня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 1702; визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрушком Р.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1080; визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеного 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрушком Р.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1081; стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт» на користь ОСОБА_1 114,70 грн. судового збору, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог. В решті рішення залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016 року у справі № 461/10151/13 (провадження № 22-ц/783/3470/16) містить наступне: «Судом встановлено такі обставини. 28.05.2008 року та 30.07.2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ТзОВ «БК «Львіввікнопласт» було укладено кредитні договори № 125 та 158. На забезпечення виконання зобов`язань ТзОВ «БК «Львіввікнопласт» перед ВАТ «Кредобанк», за кредитними договорами, між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 28.05.2008 року та 30.07.2008 року укладено договори іпотеки, предметом яких є навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2» загальною площею 2483,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 93. Також встановлено, що 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, згідно якого, ПАТ «Кредобанк» продав та відступив ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» (Новому Кредитору), а останній прийняв права вимоги по вищезазначених кредитних договорах. При цьому, як вбачається з повідомлень № 1198 та 1199 від 14.12.2011 року вих. № 23-14090/11, ПАТ «Кредобанк» повідомив позивача про відступлення права вимоги за грошовими зобов`язаннями на підставі кредитних договорів, а також зазначив, що зобов`язання за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки повинні виконуватися на користь нового кредитора. 25.04.2013 року, між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договори про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з яким - ПАТ «Кредобанк» відступив ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» права іпотекодержателя за договорами іпотеки».

Вказаними судовими рішеннями встановлені обставини, які підтверджують факт укладення між ВАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт» кредитного договору №125 від 28.05.2008 року, отримання кредитних коштів по договору та забезпечення кредитного зобов`язання шляхом укладення договору іпотеки від 28 травня 2008 року, що не потребує окремого доказування, в розумінні ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17(провадження № 12-144гс18): преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом; преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/28079/14 зазначено, що не встановлюють залежності звільнення від доказування обставин справи від підстав і предмета позову у справах, подібності правовідносин тощо.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надав Відповідачу-1 кредит в сумі 300 000,00 доларів США, що окрім наведених судових рішень, підтверджується також меморіальним ордером №1850454 від 29.05.2008 року /т.1 а.с.10/. Призначенням платежу в сумі 300 000,00 доларів США вказано надання кредиту Відповідачу-1, відповідно до кредитного договору № 125 від 28.05.2008 р.

Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, для обліку кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Оцінюючи наведений меморіальний ордер та кредитний договір № 125 від 28.05.2008 р., суд вважає встановленим, що банк відкрив Відповідачу-1 позичковий рахунок, який відображений у відповідному меморіальному ордері, де також зазначена сума платежу 300000,00 доларів США та її гривневий еквівалент.

За своєю правовою природою меморіальний ордер це - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України"Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку, тобто є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію, у даному випадку є підтвердженням надання Відповідачу-1 кредиту та отримання ним грошових коштів в сумі 300 000,00 доларів США.

Наведене спростовує доводи представника відповідача-2 щодо відсутності в матеріалах справи первинних документів щодо надання кредиту, відповідно до укладеного кредитного договору.

Крім того, ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.10.2022 р., судом постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів за вх. № 20429/22 від 04.10.2022 р. задоволити та витребувати у Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області оригінал кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року, який було вилучено в ПАТ "Кредобанк", яке є правонаступником прав та обов'язків ВАТ "Кредобанк" в ході розслідування кримінальної справи № 139-2169 (кримінальне провадження № 0000143) - для огляду в судовому засіданні.

25.11.2022 р. Відділом поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2022 р., надано оригінал кредитного договору № 125 від 28.05.2008 року, який судом оглянуто в судовому засіданні.

Так, згідно п.5.1 Кредитного договору, Відповідач-1 зобов`язався повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, Відповідач-1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано проценти.

Згідно п. 4.1.3 Кредитного договору, Відповідач-1 зобов`язаний був щомісяця сплачувати Позивачу комісію за управління кредитом в сумі 300,00 грн.

Пунктом 7.1 Кредитного договору визначено відповідальність Відповідача-1 за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення кредиту або його частин, оплати процентів, комісій, інших платежів за Кредитним договором), а саме - сплата пені в розмірі 0,05% за кожний день прострочки від простроченої/несплаченої суми.

28.12.2009 року внесено зміни до установчих документів Позивача, внаслідок яких банком змінено назву з Відкритого Акціонерного Товариства «КРЕДОБАНК» на Публічне Акціонерне Товариство «КРЕДОБАНК». Відповідні зміни внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (Новий кредитор) укладено договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги, в тому числі й за наведеним кредитним договором № 125 від 28 травня 2008 року/том 1, а.с.94-122/.

Згідно з п. 3.2. Договору факторингу, Банк передає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає права вимоги за кредитними договорами та за усіма забезпеченнями, відповідно до забезпечувальних документів, вказаних в додатку №1.

Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу, «забезпечення» означає іпотеку, заставу, поруку та інші види забезпечення виконання будь-якою особою зобов`язань, або іншу угоду чи домовленість, що мають подібну дію.

Пунктом 3.7. Договору факторингу передбачено, що Банк і Новий кредитор зобов`язуються протягом 5 календарних днів з дня оплати ціни відступлення, здійснити за рахунок Банку всі дії, необхідні для заміни іпотекодержателя за всіма договорами іпотеки, що входять до складу убезпечення за забезпечувальними документами, переданого за цим договором, з Банку на Нового кредитора, включаючи підписання та нотаріальне посвідчення відповідного договору (договорів), подання заяв та забезпечення реєстрації змін у відповідних записах у Державному реєстрі іпотек та Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна тощо.

Акт прийому-передачі портфеля заборгованостей до договору факторингу було підписано та передано право вимоги. Внесено ціну купівлі за викуп портфеля заборгованості на основі договору факторингу шляхом відступлення права вимог. Вказаний акт підтверджує оплату за Договором факторингу (том1 а.с.123-137; а.с. 245-251, том 6).

25.04.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Петрушко Ростиславом Степановичем та зареєстрований в реєстрі за номером №1081, згідно з яким ПАТ «Кредобанк» відступив ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права за Договором іпотеки від 28 травня 2008 року, який укладений між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Білицею Оксаною Зенонівною та зареєстрований в реєстрі за №965/т.1 а.с.138-141/.

Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», набуло всіх прав вимоги, як за кредитним договором № 125 від 28 травня 2008 року, так і за договором іпотеки від 28 травня 2008 року, який укладений між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Білицею Оксаною Зенонівною та зареєстрований в реєстрі за №965.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності дост. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України).

Судом встановлено, що внаслідок невиконання своїх зобов`язань у Відповідача-1 виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції», яка відображена у відповідних розрахунках заборгованості за кредитним договором №125 /т.1 а.с.6,163-164/.

У поданій на адресу суду заяві про збільшення позовних вимог за вх. № 19174 від 19.06.2015 р. (Том 1, а.с. 160-162) позивач зазначає, що станом на 12.06.2015 року заборгованість відповідачів становить 365 562 доларів США 96 центів, та включає в себе: 300 000,00 доларів США - основна сума боргу; 30 783,90 доларів США - прострочені відсотки по кредиту; 3 300,00 грн - комісія за управління кредитом; 27 450,00 доларів США - пеня по простроченій основній сумі кредиту згідно п.5.1 Кредитного договору; 2 816,73 доларів США - пеня по прострочених відсотках згідно п. 7.1 Кредитного договору; 4512,33 доларів США - упущена вигода згідно п. 7.5 Кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.09.2009 року позивач-ВАТ "Кредобанк" скерував на адресу Відповідача-1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань /т.1 а.с.14/, однак останнім така вимога була проігнорована та не виконано зобов`язання за Кредитним договором №125 від 28.05.2008 року.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що у Відповідача-1 дійсно наявна заборгованість за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року перед позивачем. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача-2 щодо відсутності детального розрахунку заборгованості за кредитом, оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом, який відображає стан нарахувань в певні періоди часу. У той же час, судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних. Так, розрахунок наданий позивачем відображає стан такої заборгованості, із зазначенням видів такої заборгованості та її розміру.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.6. кредитного договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

У пункті 2.7. кредитного договору передбачено, що датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку).

Згідно пп. 5 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, що була чинною на момент надання кредиту) ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: меморіальний ордер.

Відповідно до п. 26.3. ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

На виконання умов кредитного договору № 125 від 28.05.2008 р., банк надав ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» кредит на суму 300 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1850454 від 29.05.2008 року.

Виписка по позичковому рахунку № НОМЕР_1 (рахунок для обліку кредитних коштів згідно з п. 2.6 кредитного договору), копія якої наявна в матеріалах справи, підтверджує факт видачі та неповернення позичальником кредиту у сумі 300 000,00 доларів США. Обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та розмір процентів встановлений умовами кредитного договору (п. 2.1.3, 4.2-4.4), так само як відповідальність позичальника за порушення своїх зобов`язань за кредитним договором - сплата пені (п. 4.6, 7.1), компенсація упущеної вигоди (п. 7.5).

Випискою по рахунку № НОМЕР_2 (рахунок для сплати комісії та процентів згідно з п. 4.1.4, 4.4 кредитного договору) підтверджуються розрахунки за кредитним договором між банком та позичальником та, відповідно, заявлена до стягнення сума заборгованості.

Розрахунок заборгованості відповідача-1 ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» перед позивачем за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року наведений у заяві про збільшення розміру позовних вимог за вих. № 973/1/2012 від 19.03.2015 року (Том 1, а.с. 160-165) і становить 365 562 доларів США 96 центів, та включає в себе: 300 000,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 30 783,90 доларів США - прострочені відсотки за користування кредитом, які нараховані відповідно до п. 4.2., п. 4.3. Кредитного договору, 27 450,00 доларів США - пеня по простроченій сумі кредиту, яка нарахована відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, 2 816,73 доларів США - пеня по прострочених відсотках за користування кредитом, яка нарахована відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, 4 512,33 доларів США - упущена вигода, яка нарахована відповідно до п. 7.5. Кредитного договору, 3 300,00 комісія за управління кредитом, яка нарахована відповідно до п. 4.1.3. Кредитного договору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції», гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні.

За змістом статей 192 та 524 ЦК України, гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Грошові кошти Відповідачу-1 були наданні банком в іноземній валюті і ця ж валюта відображена в кредитному договорі. У такому разі, суд не вбачає підстав змінювати грошовий еквівалент зобов`язання. При цьому, суд зазначає, що гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.

Відтак, суд приходить до висновку, що з Відповідача-1 підлягає стягненню сума боргу в розмірі 365562 долари США 96 центів, без визначення гривневого еквіваленту.

Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , було укладено Договір іпотеки від 28 травня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Білицею Оксаною Зенонівною, зареєстрованим в реєстрі за №965, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2» загальною площею 2438,1 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.11-13/.

Згідно п. 3.1.4. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або боржником за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору: за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74039119 від 25.11.2016 року, предмет іпотеки - навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2483,1 м кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було відчужено ОСОБА_1 . Новим власником даного об`єкта являється ТзОВ «ЮРПРОМТЕХСЕРВІС» /т.2 а.с.29-69/.

З матеріалів справи вбачається наступне.

У 2013 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ПАТ «Кредобанк», ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи приватний нотаріус ЛМНО Білиця О.З., приватний нотаріус КМНО Петрушко Р.С., Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, в якому просив визнати припиненою з 14.12.2011року іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки від 28.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Білицею О.З., та зареєстрованого в реєстрі за номером 965; зобов`язати Реєстраційну службу ЛМУЮ вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного у вказаному договорі іпотеки; визнати припиненою з 14.12.2011 року іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки від 30.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Білицею О.З., та зареєстрованого в реєстрі за номером 1702; зобов`язати Реєстраційну службу ЛМУЮ вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного у вказаному договорі іпотеки; визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором від 25.04.2013 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Петрушком Р.С., та зареєстрованого в реєстрі за номером 1080: зобов`язати Реєстраційну службу ЛМУЮ вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного у вказаному договорі; визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором від 25.04.2013 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Петрушком Р.С. та зареєстрованого в реєстрі за номером 1081; зобов`язати Реєстраційну службу ЛМУЮ вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного у вказаному договорі про відступлення прав.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2013 року у справі №461/10151/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18.02.2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

На підставі цих судових рішень, припинено іпотеку за договором від 28.05.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білицею О.З. та зареєстровано в реєстрі за № 965 (реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек 7273786 від 28.05.2008 року).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року було зупинено виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від18.10.2013 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 18.02.2014 року у даній справі до закінчення касаційного провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року, касаційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18.02.2014 року задоволено. Скасовано вказані судові рішення, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 07.11.2014 року, тобто вже після постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року, проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Юрпромтехсервіс».

Відтак, суд вважає, що іпотека за договором іпотеки від 28.05.2008 року, є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, тобто з 28.05.2008 року.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 27.06.2018 року (справа № 903/295/17) та у постанові від 18.12.2018 року (справі № 910/2382/18), згідно яких, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. У разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення, цього запису.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до Закону.

За нормами частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до частин першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Пунктом 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Таким чином, факт переходу до ТзОВ «Юрпромтехсервіс» права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.05.2008 року під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на це майно не свідчить, що на ТзОВ «Юрпромтехсервіс» не поширюються положення статті 23 Закону України «Про іпотеку».

За приписами ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 523 ЦК України, застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

За приписами ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_1 , як іпотекодавця за Договором іпотеки у даній справі, перейшли до ТОВ «Юрпромтехсервіс» - відповідача 2.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно вимог ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених в зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статей 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, зокрема у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.09.2009 року позивач звертався до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №125 від 28.05.2008 року, із застереженням про те, що у випадку невиконання вимоги банку протягом 30 банківських днів з дати одержання зазначеного повідомлення, у разі невиконання вимоги, банк вимушений буде стягнути достроково весь кредит шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки /т.1 а.с.15/. Однак, погашення простроченої заборгованості боржник не здійснив.

Щодо доводів відповідача-2 про солідарне стягнення, суд зазначає наступне.

У ст. 541 Цивільного кодексу України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості були пред`явлені позивачем до ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (позичальник) та ТОВ «Юрпромтехсервіс» як правонаступника ОСОБА_1 (майновий поручитель).

Згідно ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У відповідності до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У ст. 7 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного /договору.

У п. 3.1.4 договору іпотеки вказано, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або боржником за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотеко/держателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зважаючи, що в силу приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання ОСОБА_1 , як іпотекодавця за договором іпотеки, перейшли до ТОВ «Юрпромтехсервіс», а ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» свої зобов`язання за кредитним договором не виконало, тому ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в солідарному порядку має не лише право стягнути заборгованість з позичальника, а й звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з постановою Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 1323/6612/12 (провадження № 61-19764 св 18), позичальник та іпотекодавець є різні особи, а тому одночасне вирішення питання про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійне стягнення заборгованості, оскільки відомості про повне виконання основного зобов`язання відсутні, відповідних доказів до суду не надано.

У постанові від 21.10.2019 року у справі № 265/1817/14-ц (провадження № 61-10621 св 18) Верховний Суд зауважив: наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини, пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього, застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Отже, набувши право власності на предмет іпотеки, ТОВ «Юрпромтехсервіс», відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», набуло статус іпотекодержателя (майнового поручителя), а відтак несе відповідальність перед ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» за невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 125 від 28.05.2008 року (включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов 'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов 'язаних з реалізацією предмета іпотеки) в межах вартості предмета іпотеки.

Господарським судом Львівської області розглядалась справа № 28/58 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про визнання недійсним кредитного договору № 125 від 28.05.2008 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 28/58 від 17.08.2010 р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.10.2010 р., в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2010 р., касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Львіввікнопласт" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2010 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.10.2010р. у справі №28/58 залишено без змін.

Таким чином, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позичальник порушив кредитні зобов`язання, допустив заборгованість та з урахуванням встановлених обставин, необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу. При цьому, суд відхиляє доводи представника Відповідача-2 щодо відсутності доказів надання банком кредиту Відповідачу-1, оскільки такі повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами у даній справі справі. У той же час, жодних доказів на спростування позовних вимог позивача, Відповідач-2 суду не подав.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна.

05.04.2023 р. представником відповідача-2 подано на адресу суду клопотання про застосування позовної давності у даній справі за вх. № 8508/23 від 05.04.2023 р.

Крім того, у поданому на адресу суду запереченні на відповідь на відзив за вх. № 17666/22, представник відповідача-2 просить суд застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність, у т. ч. загальну та спеціальну, вказуючи на наступне.

Позивачем 24.09.2009 р. на підставі ст.1050 ЦК України пред`явлено до позичальника - Відповідача-2 вимогу про дострокове повернення кредиту. Отже, позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості починає свій відлік з 24.09.2009р. (тобто спливу 30 днів із дня отримання вказаної вимоги). За таких обставин, на думку відповідача-2, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором сплив 24.09.2012р., в частині неустойки 24.09.2010р.

Натомість, Постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року скасовано, провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ТОВ «Юрпромтехсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, - закрито. Роз`яснено позивачу що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду та право позивача протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відповідач-2 зазначає, що як свідчать матеріали справи, заява про направлення справи для розгляду до Господарського суду Львівської області була направлена позивачем 16 червня 2021р.

Таким чином, на думку відповідача-2, моментом коли Позивач виявив бажання звернутися до Господарського суду Львівської області з позовною заявою, яка є предметом розгляду суду в межах даної справи є 16 червня 2021р.

Стосовно клопотання представника відповідача-2 про застосування позовної давності у даній справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки первісний позивач - ПАТ «Кредобанк», звертався до позичальника та майнового поручителя (іпотекодавця) з вимогами від 24.09.2009 року про погашення заборгованості, які були отримані 28.09.2009 року (про що свідчить підпис отримувачів - т. 1 а.с. 14, 15).

У вимогах вказано на необхідність погасити заборгованість у тридцятиденний строк з дати їх отримання, тобто до 28.10.2009 року.

Позовна заява про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.03.2010 року за вих. № 01.14/08-2022/10 зареєстрована Галицьким районним судом м. Львова 06.04.2010 року (про що свідчить відбиток штемпелю суду - т. 1 а.с. 3).

Таким чином, позовна заява подана з дотриманням як загальної, так й спеціальної (щодо стягнення штрафних санкцій) позовної давності.

ТОВ «Юрпромтехсервіс» помилково ототожнює дату, коли позивач виявив бажання звернутись до суду із позовною заявою, із датою подання заяви про направлення справи для розгляду до Господарського суду Львівської області (16.06.2021 року).

Так, постановою Львівського апеляційного суду від 18.05.2021 року у цивільній справі № 2-2328/11 рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.07.2019 року скасовано, провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ТОВ «Юрпромтехсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Роз`яснено позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснено про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Повний текст постанови апеляційного суду складений 28.05.2021 року і направлений на адресу учасників справи 16.06.2021 року.

17.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до Львівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.07.2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» задоволено. Справу № 2-2328/11 направлено до Господарського суду Львівської області за встановленою юрисдикцією.

Отже, позивач з новим позовом не звертався, а скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду (Касаційного господарського суду) у постанові від 04.11.2021 року у справа № 725/3303/16-ц.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав має наслідком відмову у відкритті провадження.

Тобто, до закриття провадження у справі № 2-2328/11, що розглядалась в порядку цивільного судочинства, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не мало можливості вирішити спір в Господарському суді Львівської області.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі змісту п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України вбачається, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Роз`яснення щодо застосування позовної давності викладені у Постанові Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р., зокрема, у пункті 2.1 Постанови Пленуму ВГС України"Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р. зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. У пункті 2.2 Постанови Пленуму ВГС України"Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р. вказано, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності у даній справі, оскільки позивачем строк позовної давності не пропущений, з огляду на викладене вище.

Відтак, у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про застосування позовної давності у даній справі за вх. № 8508/23 від 05.04.2023 р., суд відмовляє.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У справі Трофимчук проти України (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1700,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 540 від 01.04.2010 р. на суму 1700,00 грн.

Також позивачем сплачено 120,00 грн. оплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи, що підтверджується меморіальним ордером № 541 від 01.04.2010 р. на суму 120,00 грн.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 65765,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3452 від 19.08.2021 р. на суму 65765,59 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір необхідно покласти на відповідача-1 та відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, ч. 4 ст. 75, ст. ст. 76-79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (79005, м. Львів, вул. Тарнавського, буд. 74А; код ЄДРПОУ № 33753008) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" (79032, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 93; код ЄДРПОУ № 39380953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7; код ЄДРПОУ № 37356981) заборгованість за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 365562 доларів США 96 центів, та 3300,00 грн. - комісія за управління кредитом, шляхом звернення стягнення на майно, а саме - на предмет іпотеки: навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2483,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд. 93, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (79005, м. Львів, вул. Тарнавського, буд. 74А; код ЄДРПОУ № 33753008) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпромтехсервіс" (79032, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 93; код ЄДРПОУ № 39380953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7; код ЄДРПОУ № 37356981) 67 465,59 грн. понесених витрат на сплату судового збору та 120,00 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 04.05.2023 р.

Суддя Долінська О.З.