СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/1407/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" (вх.№487Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.10.2022

у справі №922/1407/22 (суддя Бринцев О.В., повний текст рішення підписано 26.10.2022)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс", м.Дніпро

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків", м.Харків

про стягнення 185.691,67 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за отриманий, але неоплачений товар, на підставі договору поставки, а також пеню, відсотки річних та індекс інфляції. Відповідач заперечень проти позову не надав.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 у справі №922/1407/22 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Сільмаш-Харків" (61046, м.Харків, вул. Багратіона, буд. 6, ) на користь ТОВ "Ісполін- Плюс" (49081, м.Дніпро, вул.Артільна, буд.2, ) 172.000,00 грн - заборгованість, 1.204,00 грн - індекс інфляції, 706,85 грн - 3% річних, 2.608,67 грн - витрати зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Разом зі скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому відповідач просить визнати причину пропуску, встановленого законом процесуального строку, поважною та поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення суду від 26.10.2022 у даній справі. В обґрунтування клопотання про поновлення цього строку відповідач зазначив, що рішення Господарського суду Харківської області прийняте в спрощеному провадженні 26.10.2022 без виклику сторін, оприлюднено на сайті 28.10.2022, з матеріалами справи відповідач ознайомився лише 10.02.2023, жодних судових повісток в межах справи не отримував. В зв`язку із зазначеним апелянт просить суд вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду поважними та поновити його.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді ПопковД.О., Стойка О.В.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- відповідач не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, рішення по справі приймалося без його відзиву;

- між відповідачем та позивачем немає договірних відносин, в зв`язку з чим рахунок фактура №СФ-000039 від 25.04.2022 не може вважатись належним доказом виникнення господарської операції; в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстрована дана господарська операція;

- відсутність податкової накладної, відсутність підтвердження звантажно-розвантажних робіт, не відображення фінансової операції в акті звіряння за 2022 рік та вигрузка товару за адресою вул. Радянська (Слобожанська), буд. 157 у м.Люботин Харківської області, вказує що позивач не поставляв товар відповідачу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 поновлено строк ТОВ "Сільмаш-Харків" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; встановлено строк по 10.04.2023 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи в строк по 10.04.2023 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України; зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 у справі №922/1407/22; витребувано матеріали справи №922/1407/22 з Господарського суду Харківської області.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Ісполін Плюс" просить рішення Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 у справі №922/1407/22 залишити без змін, як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому позивач зазначає, що доводи апелянта грунтуються виключно на припущеннях, відповідач фабрикує обставини справи і ним не наводиться жодної норми права, яку порушив суд першої інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 25.04.2022 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар - крупа гречана, в кількості 2.000,00 кг на загальну суму 172.000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. А саме: видатковою накладною від 25.04.2022 №РН-000039, товарно-транспортною накладною від 25.04.2022 №ТТН000039. Також позивачем відповідачеві був виставлений рахунок-фактура від 25.04.2022 №СФ-000039 на суму 172.000,00 грн.

В подальшому позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 16.06.2022 вих. №1606нк/22, в якій просив сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 172.000,00 грн, проте станом на час подання позовної заяви відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не сплатив.

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Сільмаш-Харків" про стягнення з останнього 172.000,00 грн - заборгованості, 11.780,82 грн - подвійної облікової ставки НБУ, 1.204,00 грн - індексу інфляції, 706,85 грн - 3% річних.

Господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань щодо сплати коштів за поставлені позивачем товари - суду не надав, в зв`язку з чим позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Так, з урахуванням порушення відповідачем строків оплати, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. В частині стягнення розміру пені з підприємства відповідача судом було відмовлено з огляду на те, що між позивачем та відповідачем у спірних відносинах не укладались відповідні письмові правочини щодо штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків оплати поставленого товару.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Між сторонами у спорі склалися триваючи господарські відносини, проте предметом розгляду даної справи стала поставка, що відбулася за відсутністю укладення письмового правочину.

Законодавство дозволяє укладати договори у спрощений спосіб шляхом обміну листами чи документами, з яких зрозуміло, що між сторонами є певна домовленість (ст.205 Цивільного кодексу України, ст. 181 Господарського кодексу України).

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо оформлення договору не встановлені законом.

За приписами статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі статтею 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість укладення правочинів у спрощений спосіб, зокрема, шляхом викладення його змісту в певному документі, зокрема, у видатковій накладній.

Фактично, документами, які можуть підтвердити укладення договору у спрощений спосіб, зокрема, є: рахунок-фактура, видаткова накладна (акт наданих послуг/видаткова накладна), товаро-транспортна накладна.

Як вже зазначалося, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано видаткову накладну від 25.04.2022 №РН-000039, яка містить найменування товару, його кількість, ціну, загальну вартість, що дає підстави вважати про досягнення згоди щодо істотних умов договору поставки між сторонами.

Крім того, наявні товарно-транспортна накладна №ТТН000039 від 25.04.2022; та виставлений рахунок-фактура №СФ-000039 від 25.04.2022 на суму 172.000,00 грн.

Всі зазначені документи підписані директором ТОВ "Сільмаш-Харків" - Щербак Л.М. та скріплені печатками підприємств.

За ст.1, ч. ч. 1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Зі змісту видаткової накладної №РН-000039 від 25.04.2022 вбачається, що вона містить такі обов`язкові реквізити, як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підписи яких були засвідчені відтиском печатки товариств).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку сторонами було укладено в простій письмовій формі договір поставки, що зафіксовано у змісті видаткових накладних про вчинення сторонами відповідних дій, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачеві 2000,00 кг крупи гречаної на суму 172.000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що позивач довів поставку товару за накладною №РН-000039 від 25.04.2022 на суму 172.000,00 грн, то позовна вимога про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача є обгрунтованою, а рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу слід залишити без змін як законне.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов щодо оплати товару по зазначеній видатковій накладній, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання свідчить про наявність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції. Перевіркою зробленого позивачем розрахунку 3% річних та індексу інфляції, який міститься в позовній заяві, судом встановлено правильне нарахування 3% річних у сумі 706,85 грн та індексу інфляції в розмірі 1.204,00 грн, з огляду на що цілком правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині.

З урахуванням того, що між позивачем та відповідачем у спірних відносинах не укладались відповідні письмові правочини щодо штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків оплати поставленого товару, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені в розмірі 11.780,82 грн.

Стосовно тверджень апелянта про його необізнаність щодо розгляду даної справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується належне направлення з боку суду відповідачу відповідних процесуальних документів, як на юридичну адресу поштовими засобами, так і на електрону пошту.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Тобто чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Твердження апелянта про те, що між відповідачем та позивачем немає договірних відносин, в зв`язку з чим рахунок фактура №СФ-000039 від 25.04.2022 не може вважатись належним доказом виникнення господарської операції спростовані вище.

Спірна видаткова накладна на суму 172.000,00 грн не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних саме в квітні 2022 року, проте була зареєстрована пізніше, з причин дистанційного режиму роботи через введення воєнного стану, про що свідчить відповідна податкова накладна №145 від 25.04.2022 та квитанція №1, додана до відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, Господарський суд Харківської області дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 276 встановлено підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, так у вказаній статті зазначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що відповідачу за даною справою надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ТОВ "Сільмаш-Харків" на рішення Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 у справі №922/1407/22 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 у справі №922/1407/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.05.2023

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка