ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. м. Київ Справа №911/2062/22

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Бориспільської міської ради

до Першої бориспільської державної нотаріальної контори,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільскому районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_2 ;

3) ОСОБА_3 ;

4) ОСОБА_4 ;

5) ОСОБА_5 ;

6) ОСОБА_6 ,

про скасування арешту,

за участю представника:

позивача: Яцько В.О. (розпорядження №7-ОС від 04.01.2022 року);

відповідача: не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

не з`явився;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) не з`явився;

2) не з`явився;

3) не з`явився;

4) не з`явився;

5) не з`явився;

6) не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2022 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Бориспільської міської ради (далі позивач) до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про скасування арешту, накладеного на житлове приміщення.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача послався на те, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був неправомірно накладений арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.10.2022 року позовна заява Бориспільської міської ради залишена без руху, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

07 листопада 2022 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач зазначив відповідача, - Першу бориспільську державну нотаріальну контору (далі відповідач).

Ухвалою суду від 14.11.2022 року відкрите провадження у справі, до участі у справі залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільскому районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі третя особа), та призначене підготовче засідання на 07 грудня 2022 року.

У підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а також заявила клопотання про відкладення розгляду справи, яке підлягало задоволенню судом.

Представник відповідача та третьої особи у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

07 грудня 2022 року підготовче засідання відкладене на 04 січня 2023 року, про що постановлена ухвала суду.

04 січня 2023 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволенню судом.

У підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити.

Представник відповідача та третьої особи у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 04.01.2023 року продовжений строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладене на 08 лютого 2023 року.

08 лютого 2023 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволенню судом.

У підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача та третьої особи у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року до участі у справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_1 (далі третя особа 1); ОСОБА_2 (далі третя особа 2); ОСОБА_7 (далі третя особа 3); ОСОБА_4 (далі третя особа 4); ОСОБА_5 (далі третя особа 5); ОСОБА_6 (далі третя особа 6), підготовче засідання відкладене на 15 березня 2023 року.

15 березня 2023 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 08.02.2023 року, яке було задоволено судом.

У підготовчому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити.

Представники відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 1, 2, 3, 4, 5 та 6 у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2023 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 19 квітня 2023 року.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

13 квітня 2023 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 1, 2, 3, 4, 5 та 6, в справі №911/2062/22 у засідання, призначене на 19 квітня 2023 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити.

Представники відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 1, 2, 3, 4, 5 та 6 у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 14.11.2022 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На відповідача, як юридичну особу, відповідно до положень ст. 4, ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування юридичної особи, які, відповідно до положень ст. 10 цього Закону, вважаються достовірними і можуть бути використані для отримання поштових відправлень юридичною особою, яка повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень, відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, з метою повідомлення відповідача про судові засідання, ухвала суду від 04.01.2023 року про відкладення підготовчого засідання, а також ухвала суду від 15.03.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, були направлені рекомендованими листами із повідомленнями про вручення на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Франка, буд. 7, ідентифікаційний код 02883736.

Поштові відправлення №918 та №147 отримані відповідачем 09 лютого 2023 року та 28 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, виплату поштових переказів, долученими до матеріалів справи.

Так, враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини враховуються судом при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У зв`язку із введенням воєнного стану, а також з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін, розгляд справи по суті закінчився 19 квітня 2023 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до рішення Бориспільської міської ради №4900-42-V від 13.11.2008 року "Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Борисполя від регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській області гуртожитків по вул. Поповича, 4, 10, 10а", територіальною громадою міста Борисполя були прийняті в комунальну власність вищевказані гуртожитки.

30 серпня 2013 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було прийнято рішення №531 Про затвердження актів прийняття-передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Борисполя по вул. Поповича №№4, 10, 10 а та АДРЕСА_2 , згідно з п. 1 якого, вирішено затвердити акти приймання-передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Борисполя по вул. Поповича №№4, 10, 10 а та по вул. Дружби, 39.

Як вбачається з матеріалів справи, Бориспільською міською радою (далі позивач) було оформлено право власності на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, копії яких долучені до матеріалів справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були надані відповідачем у користування громадянам, яким, під час оформлення документів на вселення до вищевказаних кімнат, стало відомо про те, що 11 грудня 2006 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт на вищевказаний гуртожиток.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, особою, майнові права якої обтяжується, є громадянин ОСОБА_8 . Арешт на вищевказаний гуртожиток накладений державним виконавцем відділом державної виконавчої служби у м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.12.2006 року, серії АА №324333, на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2006 року в справі №2-2142 про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 , в межах 29 053,15 грн.

За твердженнями представника позивача, ОСОБА_8 не був власником вищевказаного гуртожитку, а був лише зареєстрований у ньому. Крім цього, цей гуртожиток, на момент накладення арешту, перебував на балансі Регіонального відділення фонду державного майна України у Київській області.

Звертаючись із позовною заявою до суду, представник позивача послався на те, що відповідач неправомірно наклав арешт на нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, тому позивач просив суд скасувати арешт від 11.12.2006 року за №4196957, накладений Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2013 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було прийнято рішення №531 Про затвердження актів прийняття-передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , згідно з п. 1 якого, вирішено затвердити акти приймання-передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ДРРП), право власності на кімнату №4 в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №35940732 від 04.04.2015 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

30 січня 2015 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області громадянці ОСОБА_1 (далі третя особа 1) був виданий корінець ордера №6 на право зайняття кімнати №4 (ліжко місце) у гуртожитку, житловою площею 12,6 кв.м., розташованої на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, при оформленні документів на вселення до вищевказаної кімнати, третій особі 1 стало відомо про те, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 9292888, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з ДРРП, право власності на кімнату АДРЕСА_4 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №16822001 від 27.01.2014 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

24 липня 2014 року між виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області та ОСОБА_2 (далі третя особа 2) був укладений договір №296 найму кімнати (ліжко-місця) у гуртожитку, згідно з умовами якого третій особі 2 надана в користування кімната №11 (ліжко місце) в гуртожитку, житловою площею 11,0 кв.м., що розташована на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, при оформленні третьою особою 2 документів на вселення, було встановлено, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 4559589, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з відомостями з ДРРП, право власності на кімнату АДРЕСА_5 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №38200180 від 28.05.2015 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

29 листопада 2019 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області ОСОБА_7 (далі третя особа 3) був виданий корінець ордера №5 на жилу площу, а саме кімнату №13 (ліжко-місце) в гуртожитку, житловою площею 10,8 кв.м., розташованої на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, при оформленні третьою особою 3 документів на вселення до вищевказаної кімнати стало відомо, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 9828992, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з ДРРП, право власності на кімнату АДРЕСА_6 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №16806011 від 27.01.2014 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

08 липня 2015 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області ОСОБА_4 (далі третя особа 4) був виданий корінець ордера №23 на ліжко-місце (жилу площу) в гуртожитку, а саме кімнату №18 (ліжко-місце), житловою площею 5,5 кв.м., що розташована на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, при оформленні документів на вселення до вищевказаної кімнати, третя особа 4 дізналась про те, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 4557554, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно з відомостями з ДРРП, право власності на кімнату АДРЕСА_7 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №16805051 від 27.01.2014 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

28 липня 2022 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області ОСОБА_5 (далі третя особа 5) був виданий корінець ордера №6 на жилу площу в гуртожитку, а саме кімнату №35 (ліжко-місце), житловою площею 10,6 кв.м., що розташована на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, при оформленні третьою особою 5 документів на вселення до вищевказаної кімнати було встановлено, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 4196957, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з ДРРП, право власності на кімнату АДРЕСА_8 , зареєстровано за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності №16803924 від 27.01.2014 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

09 серпня 2021 року між виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області та ОСОБА_6 (далі третя особа 6) був укладений договір №3 найму кімнати (ліжко-місця) у гуртожитку, згідно з умовами якого, третій особі 6 була надана в користування кімната №37 (ліжко місце), в гуртожитку, житловою площею 11,3 кв.м., що розташована на 1-му поверсі 2 - поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженнями представника позивача, під час оформлення третьою особою 6 документів на вселення до вищевказаної кімнати стало відомо про те, що Бориспільською міською державною нотаріальною конторою був накладений арешт нерухомого майна, який зареєстрований 11.12.2006 за №4196957; підстава обтяження: постанова ВДВС м. Борисполя б/н від 07.12.2006; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, Бориспільською міською державною нотаріальною конторою була змінена назва на Першу бориспільську державну нотаріальну контору (далі відповідач), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копія якого долучена до матеріалів справи.

До матеріалів справи представником позивача долучена копія рішення "Про перейменування окремих вулиць та провулків Бориспільської міської територіальної громади" №1792-23-VIII від 19.04.2022 року, з якого вбачається, що назва вул. Поповича змінена на Олександра Олеся.

Звертаючись із позовною заявою до суду, позивач просив суд скасувати арешт від 11.12.2006 року за №4196957, накладений Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому, для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд з`ясовує характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, оскільки накладення арешту на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Олександра Олеся (Поповича), 10 а порушує права законного власника майна на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про скасування арешту від 11.12.2006 року за №4196957, накладеного Бориспільською міською державною нотаріальною конторою на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Олександра Олеся (Поповича), 10 а, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 41, ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", ч. ч. 1, 4, 5 ст. 59,ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", ч. ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 4 ст. 89, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321, ст. 328, ст. 391,Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 165, ч. 9 ст. 129, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 202, ч. ч. 2, 3 ст. 120, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ч. 2 ст. 237, ст. 238, ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов Бориспільської міської ради до Першої бориспільської державної нотаріальної контори про скасування арешту.

Скасувати арешт від 11.12.2006 року за №4196957, накладений Бориспільською міською державною нотаріальною конторою на кімнати №4, №11, №13, №18, №35 та №37 в гуртожитку, який знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Олександра Олеся (Поповича), 10 а.

Стягнути з Першої бориспільської державної нотаріальної контори (08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Франка, буд. 7, ідентифікаційний код 02883736) на користь Бориспільської міської ради Київської області (08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Київський Шлях, 72, ідентифікаційний код 04054903) 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 05.05.2023 року.

Суддя С. Грабець