ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023м. ДніпроСправа № 904/596/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Комунального підприємства "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради (50057, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, майдан Праці, будинок 1, ідентифікаційний код 34811376) до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 25522449) про стягнення 4 514,00 грн. заборгованості з орендної плати, 3 009,34 грн. ПДВ, 1 177,16 грн. 3% річних, 5 496,56 грн. інфляційних втрат, 1 155,85 грн. пені

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою вих.№1801-4 від 18.01.2023 про стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" заборгованості на загальну суму 15 352,91 грн., з яких:

- 4 514,00 грн. заборгованість з орендної плати за період з квітня 2016 року по жовтень 2018 року;

- 3 009,34 грн. ПДВ;

- 1 177,16 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 01.12.2022;

- 5 496,56 грн. інфляційні втрати за загальний період з вересня 2016 року по листопад 2022 року;

- 1 155,85 грн. пеня за загальний період з 21.08.2016 по 20.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди об`єктів нерухомості комунальної власності міста №6/14 від 01.06.2016 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати за період з липня 2016 року по жовтень 2018 року.

Крім того, позивач у позовній заяві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача зазначив Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради посилаючись на те, що останній є учасником орендних відносин, які виникають між орендарями майна, що перебуває в комунальній власності, та УКВМ, орендна плата, сплачена орендарем, розділяється між бюджетом та КП "Паркова та Реклама".

Суд дослідив позовні матеріли та дійшов висновку про доцільність залучення Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача оскільки відповідно до умов договору оренди об`єктів нерухомості комунальної власності міста №6/14 від 01.06.2016 балансоутримувачем нерухомого майна є Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради. А відтак, враховуючи вищевикладене, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, тому суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/596/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.

До суду 08.03.2023 надійшов відзив відповідача в якому зазначив, що позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними і просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі на підставі наступного. У позовній заяві не зазначено офіційної електронної адреси всіх сторін по даній справі. Таким чином, позивачем, при поданні позову, не додержано вимог, викладених у ст. 162 Господарського процесуального кодексу України щодо форми та змісту позовної заяви, а відтак, згідно ст. 174, ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, зазначена обставина є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідач зазначає, що позивачем рахунки відповідачу не були надані (виставлені), слід зазначити, що строк оплати за договором ще не настав, а тому права позивача на дату подачі позову порушено не було. Відсутність факту надання рахунків відповідачу, як підстав для оплати, автоматично робить не можливим задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, відповідач звертає увагу на ненадання позивачем документів, що підтверджують факт користування об`єктом оренди. При наданні в оренду об`єктів нерухомості, необхідно щомісяця підписувати акти приймання-передавання виконаних послуг. В даному випадку, позивачем не було надано суду разом з позовною заявою щомісячних підписаних сторонами актів приймання-передавання виконаних послуг, отже, відповідач стверджує, що відсутні докази які б підтверджували факт користування відповідачем нерухомим майном зазначеним у договорі, що автоматично виключає правові підстави для здійснення їх оплати останнім.

Також відповідач зазначає, що на заявлену позивачем суму до стягнення за період з липня 2016 по жовтень 2018, частково сплив строк позовної давності, а саме:

- на заборгованість, що виникла з липня 2016 по грудень 2016, строк позовної давності сплив у січні 2020 року;

- на заборгованість що виникла з січня 2017 по грудень 2017 строк позовної давності сплив у січні 2021 року, але з карантинними обмеженнями - до 18.12.2020 включно.

Лише заборгованість з січня 2018 по жовтень 2018 підпадає під дію карантину, протягом якого строк позовної давності продовжується.

На підставі зазначеного, відповідачем зроблена заява про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та просить відмовити позивачу в задоволенні стягнення суми, нарахованої за період часу, по якому сплинув строк позовної давності (2016-2017р.р.).

Відповідач стверджує, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення пені у розмірі 1 155,85 грн., на яку поширюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік (ст. 258 ЦК України). Крім того, відповідач вважає, що за наведених вище обставин, не правомірним та не коректним є нарахування позивачем на прострочену заборгованість втрат від інфляції у розмірі 5 496,56 грн. та 3% річних у розмірі 1 177,16 грн.

До суду 27.03.2023 надійшла відповідь позивача на відзив в якій останній зазначив, що залишення позовної заяви у справі №904/596/13 без руху на підставі не зазначення у ній офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти вважається надмірним формалізмом та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, що порушить право позивача на судових захист.

Також позивач зазначає, що керуючись п. 4.1 договору оренди, відповідач мав самостійно визначати розмір орендної плати щомісяця з врахуванням індексу інфляції (був обізнаний про розмір щомісячної орендної плати) та сплачувати орендну плату до 20 числа місяця, наступного за сплачуваним. Однак, не зважаючи на відсутність у договорі оренди вимог щодо надання позивачем рахунків для сплати за користування орендованим майном, позивачем до відповідача щомісячно надавались відповідні рахунки для здійснення оплати за договором з зазначенням сум орендної плати та платіжних реквізитів, які передавались представникам відповідача нарочним. Окрім того, при підписанні Акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 відповідачем підтверджено наявність заборгованості у розмірі 18 056,01 грн.

Щодо заперечень відповідача про те, що строк оплати за договором оренди не настав у зв`язку з відсутністю рахунків на оплату за оренду майна, позивач зазначає, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплати. На це звернув увагу Верховний Суд (касаційний господарський суд) в постанові від 29.04.2020 у справі № 915/641/19.

Крім того, позивач зазначає, що на виконання умов договору оренди між позивачем та відповідачем були підписані наступні акти приймання-передачі: Акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2016 (прийняття приміщення у орендне користування) та Акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 (повернення приміщення з орендного користування). Таким чином, позивач стверджує, що до суду надані всі документи на підтвердження факту прийняття в оренду та користування відповідачем нежитловим приміщенням на 2 поверсі окремо розташованої будівлі загальною площею 22,27 м2, розташованим за адресою: пр-т Південний, 1, м. Кривий Ріг у період з 01.04.2016 по 31.10.2018. Крім того, враховуючи рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 у справі №904/3831/19 факт користування відповідачем нежитловим приміщенням на 2 поверсі окремо розташованої будівлі загальною площею 22,27 м2, розташованим за адресою: пр-т Південний, 1, м. Кривий Ріг у період з 01.04.2016 по 31.10.2018 за договором оренди №6/14 від 01.06.2016 та наявність заборгованості за користування вищезазначеним приміщенням не потребує доказування.

Щодо спливу строку позовної давності позивач зазначає, що керуючись ст. 264 Цивільного кодексу України, оскільки під час підписання Акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання ним заборгованості за договором оренди №6/14 від 01.06.2016, перебіг позовної давності почався заново, тобто з 01.11.2018 та повинен був сплинути 01.11.2021. Однак, оскільки строк спливу позовної давності припав на період дії карантину, встановленого на території України Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) у період з 19.12.2020 до 30.04.2023, він вважається подовженим на строк дії такого карантину. Таким чином, позивач стверджує, що позовна заява про стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" у справі №904/596/23 подана 27.01.2023 в межах строку позовної давності.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 у справі №904/3831/19, яке набрало законної сили 11.01.2020, позов Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство "Парковка та реклама" про стягнення 10 532,67 грн. боргу з орендної плати, 32,67 грн. 3% річних, 92,56 грн. індексу інфляції, 313,56 грн. пені, 734,93 грн. земельного податку, 6,05 грн. пені задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради 10 532,67 грн. боргу з орендної плати, 734,93 грн. земельного податку та 1 848, 04 грн. судового збору.

Вказаним рішенням суду у справі №904/3831/19 встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01.06.2016 між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (далі - орендодавець) та Держаним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", (далі - орендар) укладено договір №6/14 оренди об`єктів нерухомості комунальної власності (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (далі - об`єкт оренди), нежитлове приміщення на 2 поверсі окремо розташованої будівлі загальною площею 22,27 м2, розташований за адресою: пр-т Південний,1 для використання під розміщення абонентського відділу Інгулецького району, балансоутримувачем якого є Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради. Об`єкт оренди облаштований холодним водопостачанням, каналізацією, центральним опаленням, електромережею. Використання орендованого комунального майна не за призначенням забороняється.

Вступ орендаря у строкове платне користування об`єктом оренди настає одночасно з підписанням акту приймання-передавання, який треба оформити в 5-ти денний термін з Комунальним підприємством "Паркова та Реклама" (п.2.2 договору).

Об`єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання в Комунальне підприємство "Паркова та Реклама" (п.2.4 договору).

У п.4.1 договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує річну орендну плату у розмірі 15 % від незалежної вартості об`єкта оренди. Орендна плата становить 446,02 грн. без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) лютий 2016 року. Орендна плата за перший місяць оренди березень 2016 року визначається шляхом коригування її розміру за базовий місяць на індекс інфляції за період першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди. Орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Парковка та реклама" щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного після сплачуваного, з подальшим перерахування 70% коштів до міського бюджету. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Індекс інфляції визначається щомісячно Держкомстатом України. Індексація орендної плати зупиняється на період з 01.01.2016 по 31.12.2016 включно. Розмір орендної плати може бути переглянуто у разі зміни методики її розрахунку та в інших випадках передбачених чинним законодавством. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством.

Орендар самостійно відшкодовує податок на землю, на якій розташований об`єкт оренди, її балансоутримувачу відповідно до розміру займаної земельної ділянки. Розрахунок плати за землю здійснюється балансоутримувачем об`єктом оренди і є додатком до договору про відшкодування земельного податку. Якщо протягом трьох місяців з моменту укладання договору оренди орендар не відшкодовує земельний податок, орендодавець має підстави для розірвання договору оренди (п.4.2 договору).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується за весь період заборгованості з урахуванням пені згідно з діючим законодавством у розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня (п.4.7 договору).

У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що дія договору розповсюджується на відносини, що виникли між сторонами до його укладення, а саме з 01.04.2016 по 28.02.2019 включно (п.11.1 договору).

Наказом Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області №4 від 01.04.2009 Комунальне підприємство "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради визначено обслуговуючим комунальним підприємством, на поточний рахунок якого зараховується орендна плата за майно, яке перебуває на балансовому обліку УКВМ та УЖКГ і знаходиться в орендному користуванні. Відповідно до цього Наказу, Комунальному підприємству "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради доручено цілу низку функцій в орендних відносинах, в тому числі сплата ПДВ до державного бюджету та розподіл отриманих коштів (частина яких залишається на поточному рахунку позивача (ОКП) відповідно до п. 7 Наказу: ОКП наказано виконувати подальший розподіл отриманих коштів: податок на додану вартість у розмірі 20% на загальну суму орендної плати до державного бюджету, 30% нарахованої плати за оренду комунального майна на поточний рахунок комунального підприємства.

Відповідно до п. 9.1.1. Положення про порядок оформлення оренди комунальної власності міста, затвердженого рішенням Криворізької міської ради №726 від 23.11.2011, плата за оренду (включно з нарахованими штрафними санкціями) спрямовувалась наступним чином: за нерухоме та окреме індивідуально визначене майно, балансоутримувачем якого є Управління комунальної власності міста виконкому міської ради або Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, через розрахункові рахунки обслуговуючого комунального підприємства (далі - ОКП): 70% - до міського бюджету, 30% - підприємству на підставі договірних відносин між УКВМ, УБЖП та ОКП.

Згідно з п. 4.2, 4.3 договору доручення від 27.12.2023 укладеного між Управління комунальної власності міста виконкому міської ради та Комунальним підприємством "Парковка та реклама" ОКП - повірений перераховує кошти, отримані від оренди комунального майна 70%, до міського бюджету (без ПДВ) по мірі їх надходження на поточний рахунок ОКП - повіреного, за винятком винагороди, вказаної в п.4.3 за вчинення дій, визначених у розділі 3 цього договору, винагорода ОКП - повіреному складає 30% від загальних надходжень коштів від оренди комунального майна, після оподаткування їх податком на додану вартість.

Назва Комунального підприємства "Парковка та реклама" змінена на Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на підставі Наказу управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 02.10.2019 № 178-ум "Про затвердження статуту Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради", про що 11.10.2019 внесені зміни у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, Комунальне підприємство "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради як обслуговуюче комунальне підприємство є учасником договірних відносин, що виникають між орендарями нерухомості, що перебуває в комунальній власності, та УКВМ, так як орендна плата розподіляється між місцевим бюджетом і Комунальним підприємством "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради.

На підставі Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2016 Комунальне підприємство Парковка та реклама" передало, а орендар прийняв у строкове платне користування - нежитлове приміщення на 2 поверсі окремо розташованої будівлі, за адресою: пр. Південний, 1, загальною площею 22,27 м2, для розміщення абонентського відділу Інгулецького району, балансоутримувачем якого є Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради. Передачу проведено 01.04.2016.

За період дії договору позивачем виставлені відповідачу рахунки на загальну суму 18 056,01 грн., з яких 10 532,67 грн. - 70% до міського бюджету (без ПДВ); 4 514,00 грн. - 30% комунальному підприємству на підставі договірних відносин між УКВМ, УБЖП та ОКП; 3 009,34 грн. - ПДВ, а саме:

- № 249801607 від 03.08.2016 на суму 2 140,90 грн. з ПДВ (перерахунок орендної плати за квітень, травень, червень, орендна плата за липень 2016 року);

- № 249801608 від 05.09.2016 на суму 535,22 грн. з ПДВ (орендна плата за серпень 2016 року);

- № 249801609 від 06.10.2016 на суму 535,22 грн. з ПДВ (орендна плата за вересень 2016 року );

- № 249801610 від 10.11.2016 на суму 535,22 грн. з ПДВ (орендна плата за жовтень 2016 року);

- № 249801611 від 06.12.2016 на суму 535,22 грн. з ПДВ (орендна плата за листопад 2016 року);

- № 249801612 від 31.12.2016 на суму 535,22 грн. з ПДВ (орендна плата за грудень 2016 року);

- № 249801701 від 31.01.2017 на суму 541,12 грн. з ПДВ (орендна плата за січень 2017 року);

- № 249801702 від 28.02.2017 на суму 546,53 грн. з ПДВ (орендна плата за лютий 2017 року);

- № 249801703 від 31.03.2017 на суму 556,53 грн. з ПДВ (орендна плата за березень 2017 року);

- № 249801704 від 30.04.2017 на суму 561,37 грн. з ПДВ (орендна плата за квітень 2017 року);

- № 249801705 від 31.05.2017 на суму 568,67 грн. з ПДВ (орендна плата за травень 2017 року);

- № 249801706 від 30.06.2017 на суму 577,76 грн. з ПДВ (орендна плата за червень 2017 року);

- № 249801707 від 31.07.2017 на суму 578,92 грн. з ПДВ (орендна плата за липень 2017 року);

- № 249801708 від 31.08.2017 на суму 578,34 грн. з ПДВ (орендна плата за серпень 2017 року);

- № 249801709 від 30.09.2017 на суму 589,91 грн. з ПДВ (орендна плата за вересень 2017 року);

- № 249801710 від 31.10.2017 на суму 596,99 грн. з ПДВ (орендна плата за жовтень 2017 року);

- № 249801711 від 30.11.2017 на суму 602,36 грн. з ПДВ (орендна плата за листопад 2017 року);

- № 249801712 від 31.12.2017 на суму 608,39 грн. з ПДВ (орендна плата за грудень 2017 року);

- № 249801801 від 31.01.2017 на суму 617,51 грн. з ПДВ (орендна плата за січень 2018 року);

- № 249801802 від 28.02.2018 на суму 623,06 грн. з ПДВ (орендна плата за лютий 2018 року);

- № 249801803 від 31.03.2018 на суму 629,92 грн. з ПДВ (орендна плата за березень 2018 року);

- № 249801804 від 30.04.2018 на суму 634,96 грн. з ПДВ (орендна плата за квітень 2018 року);

- № 249801805 від 31.05.2018 на суму 634,96 грн. з ПДВ (орендна плата за травень 2018 року);

- № 249801806 від 30.06.2018 на суму 634,96 грн. з ПДВ (орендна плата за червень 2018 року);

- № 249801807 від 31.07.2018 на суму 630,52 грн. з ПДВ (орендна плата за липень 2018 року);

- № 249801808 від 31.08.2018 на суму 630,52 грн. з ПДВ (орендна плата за серпень 2018 року);

- № 249801809 від 30.09.2018 на суму 642,49 грн. з ПДВ (орендна плата за вересень 2018 року);

- № 249801810 від 31.10.2018 на суму 653,41 грн. з ПДВ (орендна плата за жовтень 2018 року).

За Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 Комунальне підприємство "Парковка та реклама" прийняло, а орендар передав нерухоме майно - нежитлове приміщення на 2 поверсі окремо розташованої будівлі загальною площею 22,27 м2, розташоване за адресою: пр. Південний, 1, балансоутримувачем якого є Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради. Станом на 31.10.2018 заборгованість по орендній платі становить 18 056,01 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 у справі №904/3831/19, яке набрало законної сили 11.01.2020, стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради 10 532,67 грн. боргу з орендної плати, 734,93 грн. земельного податку та 1 848, 04 грн. судового збору.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Комунального підприємства "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради 4 514,00 грн. заборгованості з орендної плати за період з квітня 2016 року по жовтень 2018 року, 3 009,34 грн. ПДВ, 1 177,16 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 01.12.2022, 5 496,56 грн. інфляційних втрат за загальний період з вересня 2016 року по листопад 2022 року та 1 155,85 грн. пені за загальний період з 21.08.2016 по 20.05.2019.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, строк дії договору, наявність акту приймання-передачі нерухомого майна, термін дії договору оренди, наявність заборгованості зі сплати орендних платежів, правомірність нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як передбачено ч. 1, 3 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частин 1, 2 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Оплаті підлягає весь період строкового користування орендарем об`єктом оренди від дня вступу у строкове користування до фактичного повернення об`єкта оренди орендодавцю по акту (п.4.5 договору).

Пунктом 6 договору передбачено обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, визначену договором.

Доказів сплати відповідачем 4 514,00 грн. орендної плати (30% комунальному підприємству) та 3 009,34 грн. ПДВ за вказаний період користування об`єктом оренди відповідачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню 4 514,00 грн. орендної плати (30% комунальному підприємству) та 3 009,34 грн. ПДВ, строк оплати якої настав.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зроблена заява про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та просить суд відмовити позивачу в задоволенні стягнення суми, нарахованої за період часу, по якому сплинув строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 передбачено правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі таке.

У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Судом встановлено, що за Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 підписаного сторонами, останніми погоджено, що станом на 31.10.2018 заборгованість по орендній платі становить 18 056,01 грн.

Частиною 3 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, підписання Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 відбулося у межах трирічного строку позовної давності, а тому строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення суми основного боргу перервався та, відповідно, розпочався заново з 01.11.2018, а відтак, вказаний строк спливає 01.11.2021.

Позивач звернувся до суду з позовом 27.01.2023, що підтверджується поштовим штемпелем.

Суд зазначає, що 30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (Закон 540-ІХ), яким продовжені юридичні строки, зокрема, загальна та спеціальна позовна давність, строки нарахування штрафних санкції: "5.Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 12-14 такого змісту: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Вказаний Закон набрав законної чинності з 02.04.2020.

11 березня 2020 року з метою недопущення розповсюдження на території України хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СОУГО-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Вказаною постановою встановлено карантин з 12.03.2020, який діє на дату подання даної позовної заяви.

Враховуючи приписи статей 256, 257, 258, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими з 02.04.2020 юридичні строки, зокрема, загальна та спеціальна позовна давність, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому строк позовної давності щодо вимоги про стягнення 4 514,00 грн. орендної плати (30% комунальному підприємству) та 3 009,34 грн. ПДВ позивачем не був пропущений.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 514,00 грн. орендної плати (30% комунальному підприємству) та 3 009,34 грн. ПДВ визнаються законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору в частині оплати позивач просить стягнути з відповідача 1 177,16 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 01.12.2022, 5 496,56 грн. інфляційних втрат за загальний період з вересня 2016 року по листопад 2022 року та 1 155,85 грн. пені за загальний період з 21.08.2016 по 20.05.2019.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.7 договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується за весь період заборгованості з урахуванням пені згідно з діючим законодавством у розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Також судом враховано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області №904/128/17 від 23.03.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код 00130850), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів.

07 березня 2018 року набрав чинності Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна".

У ч. 5 ст. 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлено, що справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств / господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

На підставі наведеної вище статті Закону, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 закрито провадження у справі №904/128/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код 00130850) та скасовано мораторій введений ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017.

У п.43 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Отже не нараховується неустойка (штраф, пеня) та не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми на вимоги, які виникли до 23.03.2017.

Крім того, загальна та спеціальна позовна давність, були продовжені на строк дії карантину, який встановлено з 12.03.2020. Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково у сумі 30,65 грн. за загальний період з 12.03.2019 по 20.05.2019.

Також позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме за порушення вимог, які виникли після 23.03.2017 за загальний період прострочення 21.04.2017 по 01.12.2022, 3% річних у сумі 729,30 грн. та інфляційних втрати у сумі 3 216,00 грн.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача 4 514,00 грн. заборгованість з орендної плати за період з квітня 2016 року по жовтень 2018 року, 3 009,34 грн. ПДВ, 729,30 грн. 3% річних, 3 216,00 грн. інфляційних втрати та 30,65 грн. пені, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати з оплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 010,31 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, про стягнення 4 514,00 грн. заборгованості з орендної плати, 3 009,34 грн. ПДВ, 1 177,16 грн. 3% річних, 5 496,56 грн. інфляційних втрат, 1 155,85 грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850) на користь Комунального підприємства "Паркова та Реклама" Криворізької міської ради (50057, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, майдан Праці, будинок 1, ідентифікаційний код 34811376) 4 514,00 грн. заборгованості з орендної плати, 3 009,34 грн. ПДВ, 729,30 грн. 3% річних, 3 216,00 грн. інфляційних втрати, 30,65 грн. пені та судовий збір у сумі 2 010,31 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв