СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/5176/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників учасників справи:

від позивача адвокат Ковінько Н.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4148 від 18.10.2022р.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ № 1140213 від 07.05.23 (поза межами приміщення суду)

інші учасники справи у судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків (вх. №416 Х/1),

на рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 (суддя Чистякова І.О., повний текст рішення складений 08.02.2023)

у справі №922/5176/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут", м. Харків,

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Завод" Електроважмаш", м. Харків,

про стягнення 576 145,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроут" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства Українські енергетичні машини ( з урахуванням зменшення розміру позовних вимог) про стягнення 455 436,06грн основного боргу, 72 926,17грн інфляційних втрат, 10 360,83грн відсотків річних та 37 442, 87 грн пені.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" 455 436,06грн основного боргу, 72 926,17грн інфляційних втрат, 10 360, 83грн % річних та 37 422,87грн пені. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" судовий збір у розмірі 8 642,19 грн. Відмовлено 3-й особі у задоволенні заяви про зменшення розміру пені, річних та інфляційних втрат на 70 %.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову через те, що на момент його розгляду 3-я особа перебуває в стані припинення, включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація її не припинена, є помилковими, адже відсутність самого лише запису про припинення 3-ї особи внаслідок реорганізації не є достатньою підставою для висновку про ненастання правонаступництва відповідача щодо прав і обов`язків 3-ї особи в спірних у справі правовідносинах;

- факт поставки позивачем товару та факт порушення зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 455 436,06 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню;

- перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат, відсотків річних та пені, судом встановлено, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 72 926,17 грн, відсотків річних у розмірі 10360,83 грн та пені у розмірі 37422,87 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню;

- боржником не доведено належними доказами наявність виняткових обставин та поважності причин прострочення та не виконання спірних договірних зобов`язань; саме на відповідача як правонаступника боржника за спірними договорами покладено обов`язок щодо доведення наявності виняткових обставин та поважності причин прострочення та не виконання спірних договірних зобов`язань, проте відповідні докази не було подано до суду, у зв`язку з чим клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не є стороною у справі та не має права подавати заяви про застосування строків позовної давності, водночас останньою також не було враховано, що згідно з вказаним Законом №540-ІХ строки, визначені ст. 257, 258 ЦК України (зокрема, щодо стягнення пені), продовжуються на строк дії карантину, який встановлюється постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (із наступними змінами і доповненнями), а тому 3-я особа помилково вважає, що позивачем подано позов після спливу позовної давності щодо стягнення пені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Українські енергетичні машини звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на наступне:

- Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" не є правонаступником за спірними правовідносинами; належним відповідачем у справі має бути Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш", яке є правонаступником Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", щодо якого відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про припинення;

- позивачем не надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього, не надано доказів того, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка;

- місцевим господарським судом при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій не було враховано відсутність доказів заподіяння позивачеві збитків, а також важливого економічного та соціального становища відповідача, у тому числі у період військової агресії та обстрілів підприємства, тобто не забезпечено дотримання балансу інтересів сторін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №922/5176/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українські енергетичні машини на рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 залишено без руху; встановлено протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду докази направлення апеляційної скарги позивачу та третій особі, а також надати докази сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (12 963,29грн); роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №922/5176/21, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків (вх. №416 Х/1), на рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21; призначено справу до розгляду на "11" травня 2023 р. об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; встановлено учасникам справи строк до 14.04.2023 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншим сторонам у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк до 14.04.2023 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи; вовідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також про можливість подання клопотання про розгляд справи за відсутності представника; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 у справі №922/5176/21 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Гроут про участь його представника, адвоката Ковінько Наталії Миколаївни, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено; проведення судового засідання, призначеного на 11.05.2023 об 11год 00 хв, в режимі відеоконференції встановлено здійснити за участю адвоката Ковінько Наталії Миколаївни відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

10.05.2023 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній просить у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 відмовити у повному обсязі, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник позивача, який прийняв участь в судовому засіданні поза межами приміщення суду, заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення просив залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать відомості картки обліку вихідної кореспонденції, інформація про доставку документа в кабінет «Електронного Суду», а також повідомлення про вручення поштових відправлень, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, між Державним підприємством "Завод "Електроважмаш" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроут" (постачальником) було укладено договори поставки продукції за №238/07-515-ВК від 08.05.2019, №238/07-534 від 29.05.2019, №238/07-620-ВК від 12.08.2019, №238/07-616 від 12.08.2019, №238/07-750 від 03.03.2020, №238/07-762 від 03.03.2020, №238-13/889 від 03.06.2020, №238/07-1048 від 14.04.2021 (далі договори), за умовами п.1.1 яких постачальник зобов`язується у 2019-2020 роках поставити замовникові партію продукції, а замовник прийняти і оплатити продукцію, зазначену в Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору.

За умовами наведених договорів:

- постачальник здійснює поставку продукції замовнику партіями протягом 20 календарних днів з моменту направлення письмового листа замовником згідно з пунктом 1.3. цього договору (п.2.1 договорів);

- транспортування продукції здійснюється транспортом постачальника та за його рахунок на умовах DDP згідно з (Інкотермс 2010) (п.2.3 договорів);

- право власності на продукцію переходить до замовника з моменту її фактичної поставки від постачальника (п.2.4 договорів);

- замовник здійснює оплату продукції протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту поставки і приймання її за якістю і кількістю (п.4.1 договорів);

- за порушення строку оплати, передбачених цим договором, постачальник має право пред`явити вимогу про оплату пені у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми (п.9.4 договорів);

- за порушення строку оплати продукції, передбачених цим договором, постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляційних витрат (п.9.5 договорів);

- договори набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють до 31 грудня 2020 року (п.13.1 договорів).

На виконання умов договору №238/07-515-ВК від 08.05.2019 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 470 891,76 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: №554 від 14.05.2019 на суму 11635,8 грн, №695 від 12.06.2019 на суму 27822 грн, №798 від 03.07.2019 на суму 3600 грн, №829 від 10.07.2019 на суму 33120 грн, №1009 від 16.08.2019 на суму 93508,68 грн, №1144 від 18.09.2019 на суму 27135 грн, №1321 від 24.10.2019 на суму 18330 грн, №1455 від 20.11.2019 на суму 24240 грн, №1461 від 21.11.2019 на суму 2781,6 грн, №1633 від 18.12.2019 на суму 36898,56 грн, №31 від 17.01.2020 на суму 14113,8 грн, №236 від 05.03.2020 на суму 33700,44 грн, №380 від 08.04.2020 на суму 27434,88 грн, №641 від 03.06.2020 на суму 23503,2 грн, №1158 від 07.09.2020 на суму 37885,8 грн, №1434 від 27.10.2020 на суму 51582 грн, №419 від 22.04.2021 на суму 3600 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" оплатило товар частково на загальну суму 222 299,52 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №6184 від 24.09.2019 на суму 11635,8 грн, №7010 від 10.04.2020 на суму 27822 грн, №59202 від 04.06.2020 на суму 3600 грн, №59196 від 04.06.2020 на суму 33120 грн, №056888 (143) від 11.06.2020 на суму 428,04 грн, №6191 від 06.11.2020 на суму 93508,68 грн, №057997 (274) від 09.11.2020 на суму 6720 грн, №13180 від 27.08.2021 на суму 18330 грн, №13185 від 27.08.2021 на суму 27135 грн, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за договором №238/07-515-ВК від 08.05.2019 виникла заборгованість у розмірі 248592,24 грн (470891,76 грн - 222299,52 грн), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 248592,24 грн, інфляційних втрат у розмірі 42082,12 грн, 1 % річних у розмірі 5896,58 грн та пені у розмірі 23544,58 грн.

На виконання умов договору №238/07-534 від 29.05.2019 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 6 936 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: №1012 від 16.08.2019 на суму 1080 грн, №1456 від 20.11.2019 на суму 1080 грн, №381 від 08.04.2020 на суму 432 грн, №1156 від 07.09.2020 на суму 792 грн, №421 від 22.04.2021 на суму 3552 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" оплатило товар частково на загальну суму 1 080 грн на підставі платіжного доручення №6190 від 06.11.2020 на суму 1080 грн, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за договором №238/07-534 від 29.05.2019 виникла заборгованість у розмірі 5 856 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 5856 грн (6 936 грн - 1080 грн), інфляційних втрат у розмірі 472,22 грн, 1% річних у розмірі 66,96 грн та пені у розмірі 346,8 грн.

На виконання умов договору №238/07-620-ВК від 12.08.2019 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 81 652,68 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: №1008 від 16.03.2019 на суму 15002,64 грн, №1143 від 17.09.2019 на суму 2199,6 грн, №1320 від 24.10.2019 на суму 57470,4 грн, №640 від 03.06.2020 на суму 6980,04 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" за товар розрахувалось частково на загальну суму 74672,64 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №8006 від 23.03.2021 на суму 15002,64 грн, №13183 від 27.08.2021 на суму 2199,6 грн, №13184 від 27.08.2021 на суму 57470,4 грн, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за договором №238/07-620-ВК від 12.08.2019 виникла заборгованість у розмірі 6980,04 грн (81652,68 грн - 74672,64 грн), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 6980,04 грн, інфляційних втрат у розмірі 9229,27 грн, 1% річних у розмірі 1376,79 грн та пені у розмірі 4082,63 грн.

На виконання умов договору №238/07-616 від 12.08.2019 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 40800,00 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: № 1010 від 16.08.2019 на суму 4320 грн, № 1145 від 17.09.2019 на суму 9600 грн, № 1325 від 24.10.2019 на суму 2400 грн, № 1457 від 20.11.2019 на суму 2880 грн, № 1626 від 18.12.2019 на суму 2880 грн, № 32 від 17.01.2020 на суму 1200 грн, № 237 від 05.03.2020 на суму 2160 грн, № 379 від 08.04.2020 на суму 4320 грн, № 1157 від 07.09.2020 на суму 4800 грн, № 1433 від 27.10.2020 на суму 6240 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" здійснило часткову оплату товару на загальну суму 12 000,00 грн на підставі платіжних доручень №б/н від 06.11.2020 року на суму 4 320 грн, №13182 від 27.08.2021 на суму 9600 грн та №13179 від 27.08.2021 року на суму 2400 грн, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за договором №238/07-616 від 12.08.2019 виникла заборгованість у розмірі 28800 грн (40800,00 грн - 12000,00 грн), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення за вказаним договором основного боргу у розмірі 28800 грн, інфляційних втрат у розмірі 4646,19 грн, 1% річних у розмірі 609,37 грн та пені у розмірі 2040 грн.

На виконання умов договору №238/07-750 від 03.03.2020 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 3499,98 грн, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною №235 від 05.03.2020 року на суму 3499,98 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" за товар не розрахувалось, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за договором №238/07-750 від 03.03.2020 виникла заборгованість у розмірі 3499,98 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 3499,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 482,86 грн, 1% річних у розмірі 57,95 грн та пені у розмірі 179,99 грн.

На виконання умов договору №238/07-762 від 03.03.2020 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 834 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: № 234 від 05.03.2020 на суму 240 грн, № 642 від 03.06.2020 на суму 480 грн, № 1155 від 07.09.2020 на суму 114 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" за товар не розрахувалось, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість за договором №238/07-762 від 03.03.2020 у розмірі 834 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 834 грн, інфляційних втрат у розмірі 114,08 грн, 1% річних у розмірі 12,06 грн та пені у розмірі 41,7 грн.

На виконання умов договору №238-13/889 від 03.06.2020 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 126143,4 грн, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною № 1506 від 10.11.2020 на суму 126143,4 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" за товар не розрахувалось, у зв`язку з чим у останнього за договором №238-13/889 від 03.06.2020 виникла заборгованість у розмірі 126143,4 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 126143,4 грн, інфляційних втрат у розмірі 12633,68 грн, 1% річних у розмірі 1230,33 грн та пені у розмірі 6307,17 грн.

На виконання умов договору №238/07-1048 від 14.04.2021 позивач передав у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 18000 грн, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною № 422 від 22.04.2021 на суму 18000 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" за товар не розрахувалось, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість за договором №238/07-1048 від 14.04.2021 у розмірі 18000 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 18000 грн, інфляційних втрат у розмірі 619,47 грн, 1% річних у розмірі 95,18 грн та пені у розмірі 900,00 грн.

На виконання договірних листів Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" за вих.№201-06-07/420 від 02.12.2019, вих.№201-06-13/237 від 30.01.2020, вих.№ №201-06-13/291 від 13.02.2020 та вих.№261-22/235 від 09.03.2021 позивач передав у власність Державному підприємству "Завод "Електроважмаш" товар на загальну суму 16730,40 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними: №420 від 22.04.2021 на суму 2400 грн, №30 від 17.01.2020 на суму 620,4 грн, №144 від 17.02.2020 на суму 10800 грн, №80 від 03.02.2020 на суму 2910 грн.

ДП "Завод "Електроважмаш" вартість товару не оплатило, у зв`язку з чим у ДП "Завод "Електроважмаш" за укладеними у спрощений спосіб договорами поставки виникла заборгованість у розмірі 16730,4 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 16730,4 грн, інфляційних втрат у розмірі 2646,28 грн та 3% річних у розмірі 1015,61 грн.

Вищезазначені обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду Харківської області з цим позовом про стягнення з відповідача - АТ "Українські енергетичні машини, яке є правонаступником покупця за вказаними договорами поставки товару, основного боргу у розмірі 455436,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 72926,17 грн, відсотків річних у розмірі 10360, 83 грн та пені у розмірі 37442,87 грн.

Так, 26.08.2021 Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" () було реорганізовано в Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" () на підставі рішення щодо реорганізації на чолі із Буськом Віктором Михайловичем як головою комісії з припинення (номер запису: 068009292) (Відомості з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Натомість, за даним кодом ЄДРПОУ, в реєстрі міститься запис про Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш", у Графі про дані про юридичних осіб, правонаступником яких є АТ зазначено про Державне підприємство "Завод "Електроважмаш". Отже, з 26.08.2021 боржником перед позивачем є Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш".

26.08.2021 Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження №1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом", відповідно до п. 1, 2 яких: "Відповідно до пункту 22 частини другої статті 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" погодитися з пропозицією Фонду державного майна щодо реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (код згідно з ) після завершення перетворення Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" у процесі приватизації шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом" (код згідно з ). Фонду державного майна здійснити комплекс заходів і процедур, пов`язаних із приєднанням акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до акціонерного товариства "Турбоатом" відповідно до вимог законодавства".

Згідно з відомостями з ЄДРПОУ за кодом ЄДРПОУ №05762269 зареєстрована юридична особа: Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини".

17.09.2021 Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" було винесено рішення щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

15.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроут" була подана до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" вимога про відшкодування заборгованостей за грошовими зобов`язаннями.

21.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроут була подана до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" претензія про відшкодування заборгованостей за грошовими зобов`язаннями.

12.02.2022 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" від Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" надійшла відповідь, в якій зазначено: "На вашу вимогу вих.№ 12/10 від 05.10.2021 та вимогу від 13.10.2021 повідомляємо, що при здійсненні процедури приєднання АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Українські енергетичні машини", зобов`язання перед вашим підприємством будуть включені до передавального акту відповідно до бухгалтерського обліку АТ "Завод "Електроважмаш".

01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроут" та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" були укладені додаткова угода №2 до договору №238/07-1048 від 14.04.2021, додаткова угода №4 до договору №238/07-515-ВК від 08.05.2019, додаткова угода №4 до договору №238/07-534 від 29.05.2019, додаткова угода №4 до договору №238/07-616 від 12.08.2019, додаткова угода №6 до договору №238/07-620-ВК від 12.08.2019, додаткова угода № 1 до договору №238/07-750 від 03.03.2020, додаткова угода №1 до договору №238/07-762 від 03.03.2020, в яких зазначено про те, що у зв`язку із затвердженим та підписаним 01.12.2021 передавального акту між Акціонерним товариством Завод Електроважмаш та Акціонерним товариством Українські енергетичні машини сторони домовились, що усі права та обов`язки замовника за Договором перейшли до АТ Українські енергетичні машини з 01.12.2021.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 року у справі №910/2062/18.

Відповідно до вимог статті 14 ГПК України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 162 ГПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 року у справі №233/1950/19.

Як встановлено вище, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 за №1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом", погоджено пропозицію Фонду державного майна щодо реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (код згідно з ) після завершення перетворення державного підприємства "Завод "Електроважмаш" у процесі приватизації шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом" (код згідно з ).

Також, розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1228-р встановлює, що Фонд державного майна повинне забезпечити у тижневий строк після завершення процедури приєднання АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Українські енергетичні машини" (але не пізніше 28.12.2021) передачу в управління Кабінету Міністрів України пакета акцій у розмірі 75,22407664 відсотка, що належить державі у статутному капіталі акціонерного товариства "Українські енергетичні машини".

Протоколом позачергових загальних зборів АТ "Українські енергетичні машини» (попередня назва АТ "Турбоатом") від 01.12.2021 № 31/2021, який є у вільному доступі за посиланням https://ukrenergymachines.com/investors/229/230/8171, прийнято рішення, зокрема, про затвердження Передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Українські енергетичні машини".

Згідно з Протоколу спільних позачергових зборів "Завод "Електроважмаш" та АТ "Українські енергетичні машини" від 23.12.2021, що є у вільному доступі на сайті останнього Режим доступу: https://ukrenergymachines.com/investors/229/230/8193, а також у вільному доступі є і чинний Статут АТ "Українські енергетичні машини" Режим доступу: https://ukrenergymachines.com/content/documents/36/3519/files/%D0%A1%D1%82%D0%B0%D1%82%D1%83%D1%82.PDF , де згідно пунктом 1.4 АТ "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Товариства відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом".

Відповідні обставини щодо правонаступництва Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» також були предметом дослідження судів у справі №922/3979/21 на стадії заміни сторони спору (Акціонерного товариства «Завод Електроважмаш») на його правонаступника Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», на стадії виконання рішення суду та видачу наказу.

У відповідності до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З обставин зазначеної вище справи, встановленими в ухвалі господарського суду Харківської області від 25.07.2022, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №922/3979/21, вбачається, згідно з пунктом 1 Передавального акту від 01.12.2021, правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" переходить правонаступнику - Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження даного Передавального акту з 01.12.2021.

Відповідно до пункту 4 Передавального акту, всі підтверджені належним чином права, обов`язки, зобов`язання Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш", що приєднується, а також права, обов`язки, зобов`язання інших осіб в частині правовідносин з Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш", що приєднується, переходять в повному обсязі до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" - правонаступника навіть у випадку, якщо вони мали (матимуть) місце після дати складання Передавального акту або з будь-яких причин не були включені в Передавальний акт.

Згідно з пунктом 1.4. Статуту Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом".

Передавальний акт затверджено як АТ "Українські енергетичні машини", так і Фондом державного майна України.

Згідно зі статтею 52 ГПК України в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Для правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Статтею 106 ЦК України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано статтею 107 ЦК України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників.

Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

В разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц дійшов висновку про те, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У частині восьмій статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 922/347/21.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

Чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Ураховуючи встановлені у сукупності обставини в контексті застосування статей 104, 107 ЦК України та беручи до уваги не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, суд апеляційної інстанції вважає, що такий момент сам по собі не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи, з урахуванням чого доводи апелянта щодо того, що Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» є неналежним відповідачем у справі, необґрунтованими.

Зазначене також кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц, від 04.11.2020 у справі №922/817/18 та вищезазначеним щодо статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене, у спірних правовідносинах правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" перейшло правонаступнику - акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження даного Передавального акту, а саме - з 01.12.2021.

Стосовно перегляду оскаржуваного судового рішення по суті суд апеляційної інстанції встановив таке.

Апелянтом не оскаржується факт порушення взятих на себе договірних зобов`язань, обґрунтованість суми основного боргу, відсотків річних, пені.

Щодо доводів апелянта в частині оскарження стягнутих сум інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу (зокрема з договорів та інших правочинів).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК).

Згідно зі статтями 610 та 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1 та 2 ст.612 ЦК).

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 виклала висновок, що зобов`язання зі сплати інфляційних та процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, а тому вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці. Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника, яка полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 та Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №904/10242/17, від 04.12.2018 у справі №913/63/18 та від 05.07.2019 у справі №905/600/18, на які посилається позивач).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявні розрахунки позивача із посиланням на відповідні підписані сторонами спору видаткові накладні, договори та договорні листи із зазначенням періоду та підстави для нарахування, а також визначеного індексу інфляції, який відповідає вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично правильно.

Апелянтом контррозрахунку інфляційних втрат або зазначення періоду чи суми, яка, на його думку, є необґрунтованою, до матеріалів апеляційної скарги надано до було.

Доводи відповідача щодо ненадання позивачем посилань на публікації показників інфляції суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідні відомості є відкритими, загальнодоступними та публікуються Державною службою статистики України.

Щодо доводів апелянта в частині відмови місцевого господарського суду у задоволенні клопотання зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз ст.233 Господарського кодексу і ч.3 ст.551 Цивільного кодексу дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 14.04.2020 у справі №916/188/17, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

В обґрунтування заяви щодо зменшення заявлених до стягнення сум відповідач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором і своїми діями не заподіяв позивачеві жодних збитків.

Несвоєчасна оплата була зумовлена причинами, які не залежали від волі відповідача та його вини, у тому числі у зв`язку із затримкою у розрахунках інших контрагентів.

Також відповідач посилається на те, що перебуває у процесі приватизації, тому надмірне стягнення штрафних санкцій може зменшити економічну привабливість відповідного господарського суб`єкта.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що укладення суб`єктом господарювання з іншим учасником господарських відносин договору із погодженням його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог Господарського кодексу та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином.

Суб`єкти господарських правовідносин, які реалізують своє право на заняття підприємницькою діяльністю як самостійної, ініціативної, систематичної, здійснюваної на власний ризик господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів, одержання прибутку, користуються самостійним формуванням програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, комерційного розрахунку та необмежені у виникненні комерційного ризику та його можливості виникнення негативних наслідків.

Зменшення заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Доведення стороною, яка заявляє вимоги про стягнення штрафу, факту понесення збитків внаслідок прострочення боржника є тією обставиною, яка згідно зі статтею 551 ЦК України враховується судом при зменшенні розміру штрафних санкцій, при цьому, тягар такого доведення у силу вимог статті 73 ГПК України, покладається на особу, що заявляє вимоги про стягнення суми штрафу.

Спірні правовідносини між сторонами спору виникли ще у 2020 та 2021 році, тому судова колегія вважає посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану та наявність форс-мажорних обставин в обґрунтування безпідставного нарахування позивачем штрафних санкцій безпідставним.

Відповідачем не доведено, що заявлена позивачем сума штрафних санкцій та інфляційних втрат є непомірним тягарем для підприємства, а також може призвести до подальшого здійснення господарської діяльності.

Крім того, апелянтом також не доведено, що майновий стан позивача перебуває у кращому становищі, аніж відповідне положення відповідача.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинював дії, спрямовані на належне виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а також досудове врегулювання спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки.

Враховуючи те, що оплата поставленого товару тривалий час відповідачем не здійснювалась, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на мінімізування наслідків порушення взятих на себе зобов`язань або наміру погодження іншого терміну виконання зобов`язання, та беручи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів сторін, компенсаторного характеру неустройки та втрат від інфляції, судова колегія дійшла висновку щодо обґрунтованості відмови суду першої інстанції в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків (вх. №416 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2023 у справі №922/5176/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження до Верховного Суду встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.05.2023

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко