ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023м. ДніпроСправа № 904/8119/21

за позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м.Дніпро

до Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля", м.Дніпро

про про недійсність відмови від контракту № 6-32/003

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Маркіна Т.М.

Представники:

від позивача: Монастирьов В.В.; Чирський Ю.В.

від відповідача: Панич О.В.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "ДНІПРОВАЖМАШ" 27.09.2021 звернулося з позовом до Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля", в якому просить суд:

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного державним підприємством «Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" та публічним акціонерним товариством "Дніпроважмапі", що вчинений державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» 10.06.2021;

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» та Публічним акціонерним товариством «Дніпроважмапі», що вчинений державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» 18.06.2021.

19.10.2021 від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" надійшов відзив на позовну заяву.

20.10.2021 позивач надіслав клопотання про встановлення строку на подання заяв по суті та оголошення перерви у підготовчому засіданні на 25 днів.

21.10.2021 представник позивача надіслав клопотання про встановлення строку на подання заяв по суті та оголошення перерви у підготовчому засіданні на 25 днів.

01.11.2021 від Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" надійшла відповідь на відзив. Разом із відповіддю на відзив позивач подав клопотання про витребування оригіналів документів та клопотання про виклик та допит свідка.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2022 позов Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" до Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" задовольнити у повному обсязі.

Визнано недійсним правочин щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного державним підприємством «Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" та публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш», що вчинений державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» 10.06.2021.

Визнано недійсним правочин щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного державним підприємством «Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" та публічним акціонерним товариством "Дніпроважмапі", що вчинений державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» 18.06.2021.

Стягнуто з Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 3; ) на користь Акціонерного товариства Дніпроважмаш" 49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд 3; ) витрати по сплаті судового збору у сумі 4 540 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Конструкторське бюро «Південне» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 у справі № 904/8119/21.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства Конструкторське бюро Південне на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 у справі № 904/8119/21 задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 у справі № 904/8119/21 скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» (вул. Сухий Острів, 3, м. Дніпро, 49000, ) на користь Конструкторського бюро Південне імені М.К. Янгеля" (вул. Криворізька, 3, м. Дніпро, 49008, ) витрати на сплату судового збору за пред`явлення апеляційної скарги у сумі 6 810 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень).

16.08.2022 АТ "Дніпроважмаш" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2022, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 904/8119/21 за касаційною скаргою акціонерного товариства "Дніпроважмаш".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 листопада 2022 року касаційну скаргу акціонерного товариства "Дніпроважмаш" задоволено частково. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2022 зі справи № 904/8119/21 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

25.11.2022 справу № 904/8119/21 повернуто до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 30.11.2022 прийнято справу № 904/8119/21 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16.01.2023.

19.12.2022 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо обставин справи з урахуванням Постанови Верховного суду від 08.11.2022.

19.11.2022 Державне підприємство "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфернеції.

04.01.2023 від Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" надійшли письмові пояснення справи з урахуванням Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.11.2022.

06.01.2023 від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" надійшли письмові заперечення на доводи викладені позивачем у письмових поясненнях.

Також відповідач подав письмові заперечення щодо долучення позивачем до матеріалів справи нових доказів.

Ухвалою суду від 16.01.2023 підготовче засідання в режимі відеоконференції відкладено до 14.02.2023.

Ухвалою суду від 14.02.2023 підготовче засідання в режимі відеоконференції відкладено до 14.03.2023.

14.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії судового рішення в аналогічній справі.

14.02.2023 від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" надійшли письмові пояснення.

28.02.2023 Акціонерне товариство "ДНІПРОВАЖМАШ" подало до суду письмові заперечення.

Від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" 13.03.2023 надійшли письмові пояснення.

14.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії судового рішення в аналогічній справі.

Ухвалою суду від 14.03.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні на 11.04.2023.

В ході судового засідання 11.04.2023 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 11.04.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

Узагальнена позиція позивача

Позов обґрунтовано невідповідністю оспорюваних правочинів положенням цивільного законодавства, оскільки дії відповідача щодо відмови від виконання робіт за договором на виконання дослідно конструкторських робіт не узгоджуються з вимогами статті 849 Цивільного кодексу України, тому що вчинені після припинення дії договору підряду.

Позивач стверджує, що одностороння відмова ДП КБ Південне від контракту мотивована невиконанням AT "Дніпроважмаш" умов контракту № 6-32/003 від 31.08.2006, що виключає застосування до спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 849 ЦК України. Проте, не є правомірною відмова від контракту і на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, оскільки вчинена відповідачем після спливу строків виконання робіт за погодженим календарним планом та спливу строку дії контракту.

Оскільки контракт вже був припинений у зв`язку з закінченням строку, відмова відповідача від контракту за претензією є незаконною ні на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, ні на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України.

Також, позивач зазначає, що згідно п. 2 Додаткової угоди № 25 відбулось договірне припинення контрактних зобов`язань з 14.04.2014 р. в порядку ст. 604 ЦК України. Дана подія виключає право ДП "КБ "Південне" в подальшому 10.06.2021, або 18.06.2021 відмовлятись від послуг AT "Дніпроважмаш" за контрактом № 6-3/003 на підставі ст. 849 ЦК України, або будь якої іншої норми.

Крім того, позивач посилається на звіт про доцільність укладення прямого контракту між Бінаціональною компанією "Алкантара Циклон Спейс" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш".

Відповідно до висновків цього звіту встановлено доцільність укладення прямого контракту між Бінаціональною компанією "Алкантара Циклон Спейс" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш"; встановлено цільове використання авансу у сумі 2 490 305, 00 дол. США; фактичні витрати на проведення робіт за контрактом склали 14 458 416, 68 дол. США та перебільшили сплачений Бінаціональною компанією "Алкантара Циклон Спейс" на користь ДП "КБ "Південне" аванс в розмірі 2 490 305, 00 на суму 11 968 111, 68 дол США.

Таким чином, отриманий від ДП "КБ "Південний" аванс на виконання робіт по етапу № 2 був повністю використаний на виконання робіт по контракту і перевищує розмір вимог ДП «КБ «Південне» за перетнзіями від 10.06.2021 та від 18.06.2021, а тому твердження ДП "КБ "Південне" про наявність невикористаної частини авансу є безпідставними.

Отже, ДП «КБ «Південне» не має права вимагати повернення авансу наданого за контрактом № 6/32/003 за умовами додаткової угоди № 25.

Також позивач стверджує, що позов спрямований на відновлення принципу правової визначеності, який опосередковує в собі стабільність правовідносин, за яких договір, що припинив свою дію, не може бути в подальшому розірваний на вимогу однієї із сторін.

Крім того, обраний спосіб захисту, на думку позивача, має захистити його майновий інтерес, оскільки метою вчинення відповідачем оспорюваних правочинів є створення видимості застосування положень ст. 849 Цивільного кодексу України як законної підстави повернення авансу за контрактом № 6-32/003 у справах № 904/325/18 та № 904/325/18 та № 904/62/19, не враховуючи фактичних витрат позивача на його виконання.

Узагальнена позиція відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позовних виог.

За доводами відповідача, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним. Позов не спрямований на захист прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Позивач у своєму позові та письмових поясненнях неодноразово звертає увагу суду на те, що згідно додаткової угоди № 26 від 28.05.2015 до контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 зобов`язання по даному контракту були припинені 31.12.2015. А тому, відповідно, оспорюваний правочин (претензія) не призведе до припинення правовідносин щодо контракту, на які розраховував позивач. В разі задоволення такого позову позивача, його неможливо буде виконати, оскільки позов не спрямований на захист та/або відновлення визначених, конкретних прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Також відповідач звертає увагу, що доводи позивача, що відмова відповідача від контракту, оформлена у формі претензій від 10.06.2021 та від 18.06.2021 після припинення контракту, суперечить положенням Цивільного кодексу України та є підставою для визнання одностороннього правочину (у формі претензій) недійсним, суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, провадження № 12-125гс18.

Позивачем не оспорюється претензія в частині вимоги відповідача про повернення суми невикористаного авансу, а тому, відповідно, немає жодних правових підстав визнавати її недійсною в повному обсязі. Позивачем оспорюється претензія лише в частині відмови від контракту і не оспорюється в частині вимоги відповідача щодо повернення позивачем суми невикористаного авансу.

Також Державне підприємство "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" зазначає, що посилання позивача, що оспорюваною претензією відповідач відмовився від послуг позивача з приводу виконання умов контракту на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України не відповідають фактичним обставинам справи.

При новому розгляді справи позивач фактично просить визнати недійсною претензію з інших підстав, ніж ті, що були зазначені у позовній заяві, що прямо суперечить вимогам ст. 14 ГПК України. У позовній заяві позивач як на підставу позову посилався на те, що контракт є припиненим, у зв`язку з закінченням строку на який він укладався, та, зважаючи на це, не може бути розірваним внаслідок односторонньої відмови від нього. Разом з тим, при новому розгляді справи позивач фактично просить визнати недійсною претензію з інших правових підстав, а саме у зв`язку з тим, що відповідач не мав права відмовлятись від контракту на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України.

Оспорювані претензії відповідача від 10.06.2021 та від 18.06.2021 в розумінні норм чинного законодавства не являється правочинами, а тому вона не може бути визнана недійсною на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Оспорюваною претензією від 10.06.2021 та від 18.06.2021, якою відповідач відмовлявся від послуг позивача з приводу виконання умов контракту та просив повернути суму невикористаного авансу, останній не змінював, не припиняв, а також не набував цивільних прав та обов`язків за цим контрактом. Дана претензія є вимогою відповідача до позивача щодо відновлення, захисту порушених прав повернення суми невикористаного авансу.

Посилання позивача на те, що його позовні вимоги узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.10.2021р. у справі № 910/16684/19, від 19.01.2022 у справі № 909/240/19, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 07.08.2018. у справі № 910/7981/17, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, є безпідставними та необґрунтованими.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 08.11.2022 у справі № 904/8119/21 зауважив, що суди першої та апеляційної інстанцій надаючи оцінку оспорюваному правочину відповідача щодо відмови від контракту не встановили чи порушено право позивача оспорюваним правочином і яке саме право позивача порушується такою односторонньою відмовою. Суди попередніх інстанцій не встановили та не зазначили, чи порушуються права позивача оспорюваним правочином на час пред`явлення позову, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення та яким чином прийняте у справі рішення суду може бути виконано, тобто які саме майнові права позивача буде захищено та відновлено внаслідок задоволення позовних вимог. В частині вимог відповідача про повернення Товариством частини невикористаного авансу в розмірі 46 436 000 грн також залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій

Крім того, судам належало встановити обставини щодо інших спірних питань, викладених у претензіях від 10.06.2021 і 18.06.2021, зокрема в частині стягнення суми невикористаного авансу, та виходячи з обставин щодо внесення сторонами змін до Контракту (Додаткова угода № 25) визначитись, чи є така відмова від контракту одностороннім правочином у розумінні положень статті 202 Цивільного кодексу України.

За матеріалами справи судом встановлено наступні обставини

21.10.2003 між Україною та Федеративною Республікою Бразилія було укладено Договір про довгострокове співробітництво щодо використання ракети-носія Циклон-4 на пусковому центрі Алкантара.

Вказаний міждержавний договір було ратифіковано Законом України № 1429-ІУ від 04.02.2004.

Після підписання в 2003 році вказаного Договору в Україні, не чекаючи створення міждержавної структури по організації робіт на пусковому центрі Алкантара, почалися розробка конструкторської документації виготовлення наземного технологічного обладнання (НТО) за рахунок бюджетних коштів України.

ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» (далі - ДП КБП, відповідач, замовник), як Головний розробник КРК, в 2006 році уклало з АТ ДВМ два контракти на створення НТО (від 01.02.2006 № 06-32/005 на створення механіко-технологічного обладнання, від 31.08.2006 № 06-32/003 на створення агрегатів стартового комплексу і стаціонарного стенда збірки головного блоку).

Відповідно до п. 1.1. Контракту № 6-32/003, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати складові частини ДКР у складі:

1.Стаціонарний стенд зборки головного блоку (ГБ)

2.Пусковий стіл

3. Транспортно-установчий агрегат

4.Підйомно-установчий агрегат

5.Платформа буферна

6. Вантажний макет

Замовник зобов`язаний прийняти роботи і оплатити їх.

Результати виконання є науково-технічною продукцією (НТП) за Контрактом.

Згідно пункту 1.2. Контракту № 6-32/003, підставою для укладання Контракту був Держконтракт № 14- 01/04 від 09.04.04 р.

За пунктом 3.12. Контракту № 6-32/003 джерелом фінансування робіт за Контрактом були кредитні кошти залучені під Гарантію Уряду України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 786-р.

В серпні 2007 року з метою надання пускових послуг української ракети космічного призначення «Циклон-4» з бразильського космодрому Алкантара було створено Бінаціональну компанію «Алкантара Циклон Спейс» (БК АЦС).

Між ДП КБП та БК АЦС було укладено Контракт № АС5-22/2009 від 14.09.2009 та № 6/АС5/2011 від 25.07.2011.

Специфікація до контракту №6 / АСS / 2011 включала в себе 13 агрегатів НТО ТК і СК, а саме:

1. Монтажно-стикувальні візки 2Т10 згідно паспорта 2Т10 ПС (комплект) / Аssembly Dollies 2Т10 арр 2Т10 ПС (sеt);

2. Вантажозахоплювальні засоби 2Т30 згідно паспорта 2Т30 ПС (комплект) /Load-Lifting Devicer 2Т30 (sеt);

3. Засоби обслуговування 2Т50 згідно паспорта 2Т50 ПС (комплект) /Service Equipment 2Т50 арр 2Т50 ПС (sеt);

4. Допоміжне обладнання 2Т60 згідно паспорта 2Т60 ПС (комплект)/ Auxiliary Equipment 2Т60 арр 2Т60 ПС (sеt);

5. Вантажозахоплювальні засоби ГБ 2Т31 згідно паспорта 2Т31 ПС (комплект) / PLU Load-Lifting Device 2Т31 арр 2Т31 ПС (sеt);

6. Засоби обслуговування ГБ 2Т51 згідно паспорта 2Т51 ПС (комплект) /PLU Service Equipment 2Т51 арр 2Т51 ПС (sеt);

7. Рухомий стенд ГБ 2Т80 згідно паспорта 2Т80 ПС (комплект) / Mobile Stand for PLU Assembly app 2T80 FIC (set);

8. Стаціонарний стенд збірки ГБ 2Т70 згідно формуляра 2Т70 ФО (комплект)/ (Set); Fixed Stand for PLU Assembly 2T70 as per log book 2T70 ФО (sет);

9. Транспортно-установчий агрегат 2У50 згідно формуляра 2У50 ФО (Комплект) / Erector 2y50 as per log book 2y50 ФО (sет);

10. Підйомно-інсталяційний агрегат 2У60 згідно формуляра 2У60 ФО (Комплект) / Lifting and Adjusting Unit 2y60 as per log book 2убО ФО (sеt);

11. Пусковий стіл 2У20 згідно формуляра 2у20 ФО (комплект) /Launch pad 2y20 as per log book 2У20 ФО (sеt);

12. Буферна платформа 2У30 згідно формуляра 2У30 ФО (комплект) /Buffer platform 2У30 аs реr log bооk 2У30 ФО (set);

13. Вантажний макет 2У40 згідно формуляра 2У40 ФО (комплект) /Маss Simulator 2У40 аs реr log bооk 2у40 ФО (set).

При цьому слід враховувати, що фактичним Виробником обладнання за контрактом №6/АС5/2011 є АТ ДВМ. Також АТ ДВМ є розробником документації на зазначене обладнання за технічними завданнями ДП КБП.

Отже, за контрактами з БК АЦС, ДП КБП прийняло на себе зобов`язання виготовлення наземного технологічного обладнання (НТО) технічного комплексу (ТК) та стартового комплексу (СК), тобто того обладнання, яке було предметом Контракту №6-32/003 від 31.08.2006.

В подальшому п.1.2. Контракту №6-32/003 було змінено за додатковою угодою № 17 в наступну редакцію: підстава для укладення Контракту №6-32/003:

1.2.1. По етапу 1 - Держконтракт № 14-01/04 від 09.04.04,

1.2.2. По етапах 2, 3 - Контракт між ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» і Бінаціональною компанією «Алкантара Циклон Спейс» № АС5-22/2009 від 14.09.2009р.

Надалі, між ДП КБП та АТ ДВМ (Виконавець) було укладено Додаткову угоду № 23 від 25.06.2012 до Контракту №6-32/003 від 31.08.2006. Пунктами 1-2 Додаткової угоди № 23 зазначено:

« 1. Виконання робіт етапу № 1 «Розробка РКД та технологічної документації для виготовлення агрегатів» контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 р., доповнити підетапом 1.3 «Корегування РКД на гідроустаткування та гідромагістралі ПУА».

Фінансування робіт по підетапу 1.3 здійснюється у рамках контракту № АС5 22/2009 від 14.09.2009 р. між БК «АЦС» та ДП «КБ «Південне».

В початковій редакції пункту 8.1, Контракт №6-32/003 набув чинності з дня підписання (31.08.2006) і діяв до 31.12.2008.

В подальшому строк Контракту продовжувався.

У період 2012-2015 років, склалася наступна ситуація з виготовленням НТО ТК і СК.

Генеральним графіком створення КРК «Циклон-4» поставлено завдання підготувати все наземне технологічне обладнання для здійснення пуску в листопаді 2013 роки (і для забезпечення цього передбачена поставка НТО ТК і СК до кінця 2012 року), у зв`язку з цим, виробництво і постачання всього комплекту НТО ТК і СК стало критичним через відставання по одній з основних систем СК - КуСК (комплект устаткувань стиковки комунікацій).

Зрив поставки складових частин КуСК міг привести до зриву наміченого пуску і перенесення його на 2014, що було неприпустимо ні за політичними, ні з комерційних аспектів.

При цьому слід враховувати, що фактичним Виробником обладнання, що передбачалось за контрактом № 6/АС5/2011 було АТ ДВМ, також АТ ДВМ було розробником документації на зазначене обладнання за технічними завданнями ДП КБП згідно контракту № 6-32/003.

80% робіт по створенню, виготовленню і випробуванню основних агрегатів СК і обладнання ТК було зосереджено на АТ ДВМ. На АТ ДВМ також розташований Заводський випробувальний комплекс (ЗІК). АТ ДВМ мав відповідну підготовку виробництва, кваліфікаційний склад персоналу, досвід розробки та виготовлення НТО для інших РКН («Таурус-П»), досвід роботи з кооперацією виробників деталей і складальних одиниць, і взаємодії з ДПГЗ-ДКАу.

Тому 06.02.012 було прийнято і затверджено Головою Державного Космічного Агентства України «Рішення про передачу виготовлення і постачання КУСК 2У70 для НК КРК «Циклон-4» від ДП «ВО «Південний Машинобудівний Завод» до АТ ДВМ.

У Звіті про доцільність укладення прямого контракту між бінаціональною компанією «Алкантара Циклон Спейс» і АТ «Дніпроважмаш» замість укладеного раніше між БК АЦС і ДП КБП контракту № 6/АС5/2011 від 25/07/2011 і фактично понесені витрати на виготовлення та випробування наземного технологічного обладнання технічного і стартового комплексів (арк. с. 55-66, том 1), затвердженого ДП КБП, ДПГЗ ДКАу, АТ ДВМ від 17.05.2012, Генеральний розробник (ДП КБП) підтвердив доцільність укладення прямого контракту між БК АЦС і АТ ДВМ натомість контракту №6/АС5/2011 між БК АЦС і ДП КБП. Також Генеральний розробник (ДП КБП) запропонував доповнити контракт з АТ ДВМ на виготовлення і поставку НТО ТК і СК виготовленням і постачанням Випробувального вантажу 2У20.08 і КуСК 2У70.

У цьому зв`язку, між КБП (Замовник) та АТ ДВМ (Виконавець) було укладено Додаткову угоду № 25 від 14.04.2014 до Контракту № 6-32/003 від 31.08.2006. Пунктами 1-4 Додаткової угоди № 25 зазначено:

« 1. Сторони домовились припинити дію контракту після виконання наступних умов:

1.1. Виконавець поверне отримані від Замовника аванси по контракту у сумі 46 436 000, 00 грн з ПДВ.

1.2. Повернення авансів у сумі 46 436 000, 00 грн з ПДВ повинно бути здійснено Виконавцем протягом 7 банківських днів після укладення ПАТ «Дніпроважмаш» контракту на виготовлення, випробування та поставку НТО ТК та СК для КРК «Циклон-4» з новим Замовником і отриманням першого авансового платежу.

2. Сторони цілком і повністю звільнюють один одного від контрактних зобов`язань, окрім тих, що викладені у пунктах 1.1 і 1.2 нинішньої Додаткової угоди № 25, а також: відмовляються від будь-яких судових та позасудових розглядів відносно оплат, фіскальних чеків, претензій та компенсацій, пов`язаних з контрактом.

3. Сторони домовились про те, що дане розривання контракту відбувається без взаємного стягнення штрафів та санкцій.

4. Нинішня Додаткова угода № 25 є невід`ємною частиною контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 р.».

Позивач зазначає у позові, що Контракт № 6/АСЗ/2011 на виготовлення і поставку НТО ТК і СК був укладений між ДП КБП та БК АЦС з урахуванням сформованих раніше і юридично закріплених відносин між підприємствами української кооперації і не брав до уваги окремих технічних і економічних аспектів. При підписанні контракту між БК АЦС і ДП КБП на підставі контрактів, укладених між ДП КБП і АТ ДВМ в 2006 році були використані матеріальні та трудові нормативи, що діяли на момент їх укладення, тобто за станом на 2006 рік. До створення БК АЦС фінансування розробки і виготовлення НТО на АТ ДВМ здійснювалось ДКАУ за рахунок бюджетних коштів через Головного розробника - ДП КБП, тобто за «тимчасовою схемою». Під час укладання контракту між БК АЦС і ДП КБП на виготовлення цього ж обладнання збережена існуюча на той момент схема договірних відносин між ДП КБП і АТ ДБМ. Таким чином, по Контракту №6-32/003 АТ ДВМ були виконанні роботи та отримано аванс від ДП КБП. Результати робіт по Контракту №6-32/003 мали передаватись ДП КБП до БК АЦС. Новий контракт між БК АЦС і АТ ДВМ мав врахувати роботи, виконані АТ ДВМ, які частково були оплачені авансом ДП КБП. По новому контракту АТ ДВМ мав отримати аванс від БК АЦС.

Зазначене підтверджується, зокрема, погодженим сторонами, а саме 07.03.2014 АТ ДВМ та 13.03.2014 ДП КБП порядком завершення робіт по виготовленню, випробовування та поставці НТО ТК і СК для КРК «Циклон-4». Також факт необхідності та доцільності проведення переговорів та укладення прямого контракту між АТ ДВМ та БК АЦС підтверджується, зокрема, супровідним листом ДП КБП №155/3065 від 26.09.2014, яким на адресу АТ ДВМ та ДПГЗ-ДКАу направлено копію протоколу технічної наради з проблемних питань виготовлення НТО НК КРК Циклон-4 від 05 вересня 2014 у якому викладено розгляд питання №8 щодо стану укладення контракту між АТ ДВМ та БК АЦС.

У цьому зв`язку АТ ДВМ та ДП КБП погодили в Додатковій угоді № 25 умовою припинення Контракту № 6-32/003, що АТ ДВМ поверне ДП КБП аванс за контрактом№6-32/003 лише після отримання авансу від БК АЦС за новим контрактом.

Проте, відповідно до умов Додаткової угоди № 25 Контракт №6-32/003 за згодою Сторін розірвано не було, оскільки перемовини між БК АЦС та АТ ДВМ щодо укладення прямого контракту були припинені за ініціативи бразильської сторони. У подальшому 16.07.2015 послу України у Федеративній Республіці Бразилія було вручено ноту Міністерства закордонних справ ФРБ про денонсацію Договору про довгострокове співробітництво щодо використання ракети-носія «Циклон-4», а 16.07.2016 цей договір припинив свою дію на території Бразилії.Додаткової угоди № 26

28.05.2015 сторонами укладена Додаткова угода № 26 до Контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 (арк. с. 48, том 1).

Пунктами 1-2 Додаткової угоди № 26 зазначено:

« 1. Пункт 8.1 контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 викласти в наступній редакції: Контракт набуває чинності з дня підписання і діє до 31 грудня 2015. 2. Інші умови, не передбачені даною угодою, визначаються контрактом № 6-32/003 від 31.08.2006р.».

Про факт обізнаності ДП КБП із зазначеними вище обставинами та згодою про припинення подальше припинення контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 саме у зв`язку з закінченням строку його дії, а не з інших підстав, свідчить лист ДП КБП № 424/9 від 30.11.2015 до АТ ДВМ з прохання про вжиття заходів щодо збереження виготовленого за контрактом НТО (арк.с. 78, том 1).

Зазначене також підтверджується листом ДП КБП за № 155/2611 від 17.05.2017, яким до АТ ДВМ було направлено проект підсумкового акту № 155/238, у якому зазначається про те строк дії Контракту №6-32/003 від 31.08.2006 р. закінчився (арк. с. 79, том 1).

Отже, на думку позивача, Контракт № 6-32/003 від 31.08.2006 в редакції Додаткової угоди № 26 від 28.05.2015 припинився 31.12.2015. Сторони Контракту №6-32/003 не укладали жодних інших угод про продовження дії Контракту.

18.06.2021 було оформлено претензію ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» до ПАТ «Дніпроважмаш» за № 14/1197 (арк. с. 53-54 том 1) та підписом т.в.о. генерального директора КБП О.П. Кушнарьова, в якій також було зазначено, що Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля», керуючись ч. 4 ст. 849 ЦК України, відмовляється від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006 р. (від послуг Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» з приводу виконання умов контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови від контракту, звернувся з даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Судом здійснюється новий розгляд справи після скасування попередніх судових рішень по цій справі Верховним Судом.

Відповідно до статті 316 Господарського процесуального кодексу вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Щодо недійсності відмови від контракту

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 Цивільного кодексу України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів відноситься, зокрема, одностороння відмова від договору.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини є вольовими діями суб`єкта, вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків та спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини, відповідно, поділяються на:

- суворо односторонні не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особами. До них відноситься, зокрема, відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини;

- такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 Цивільного кодексу України).

Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або з підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору.

При цьому слід розмежовувати підстави недійсності цього одностороннього правочину (зокрема, суперечність імперативній цивільно-правовій нормі) від підстав для односторонньої відмови від договору.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що укладений між сторонами у даній справі Контракт за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися, зокрема на ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 849 Цивільного кодексу визначені підстави для вчинення замовником одностороннього правочину щодо відмови від договору підряду, частина четверта якої встановлює, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Так частиною 4 статті 849 Цивільного кодексу України законодавець встановив безумовне право замовника відмовитися від договору підряду, яке не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку підрядника і не може бути обмежене.

Як вбачається, відповідач на адресу позивача надіслав претензії від 10.06.2021 та від 18.06.2021 № 14/1197 про відмову від Контракту на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України.

Тобто відповідач скористався своїм безумовним правом на відмову від договору підряду у будь-який час до завершення робіт, вчинив односторонній правочин щодо відмови від Контракту, що не суперечить нормам цивільного права.

Суд звертає увагу на те, що частина четверта статті 849 Цивільного кодексу України не ставить право замовника на вчинення одностороннього правочину щодо відмови від договору підряду до виконання робіт у залежність від будь-яких умов (підстав) здійснення цього безумовного права.

Розглядаючи спір в аналогічних правовідносинах, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 13.09.2019 № 911/1433/18) дійшла висновку, що для правильного вирішення спорів про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови замовника від договору підряду судам необхідно достовірно з`ясовувати обставини того, на підставі якої саме частини статті 849 Цивільного кодексу України чи умови договору замовник відмовився від договору підряду. Якщо на підставі частини другої статті 849 Цивільного кодексу України, то чи доведена фактична наявність визначених у ній підстав для такої односторонньої відмови.

Згідно з частиною першою статі 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а у частині першій статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Наведене з урахуванням положень частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18.

Як зазначено вище, відмова від Контракту вчинена на підставі частини четвертої статті 849 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що диспозиція частини четвертої статті 849 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору підряду, покладає на замовника обов`язок зі сплати підрядникові плати за виконану частину роботи та відшкодування збитків, завданих відмовою від договору підряду.

Поряд з тим, як свідчать матеріали справи, відповідач наголошував на тому, що станом на день звернення відповідача з претензіями позивач не виконав передбачені умовами Контракту роботи та не повернув невикористану частину авансу у розмірі 46 436 000 грн. Крім того, відмова відповідача від Контракту, оформлена у формі претензій від 10.06.2021 і 18.06.2021, також містить вимогу про повернення позивачем частини невикористаного авансу у розмірі 46 436 000 грн.

В свою чергу Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" виконало роботи за Контрактом на загальну суму 3 909 996 грн.

Таким чином, замовник у даному випадку повністю оплатив підряднику виконану частину роботи, а залишок невикористаної частини авансу, отриманого підрядником від замовника, становить 46 463 000 грн (50 345 996 грн 3 909 996 грн = 3 571 200 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відмовляючись в односторонньому порядку від договору підряду, відповідач виконав свій обов`язок щодо сплати позивачу вартості виконаної частини робіт, покладений на нього частиною четвертою статті 849 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про визнання правочину щодо односторонньої відмови від договору недійсним, вимог щодо стягнення з відповідача збитків, завданих позивачу внаслідок односторонньої відмови від Контракту позовна заява не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" від Контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, що вчинений Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" у формі претензій від 10.06.2021 та від 18.06.2021 № 14/1197 є належним, оскільки відмова від договору підряду призведе до припинення правовідносин щодо договору підряду, на які розраховував позивач при його укладенні, що прямо впливає на його права та обов`язки щодо виконання умов договору підряду.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 викладено такий висновок: "Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав".

Як зазначив позивач у позовній заяві, даний позов спрямований на відновлення принципу правової визначеності, який опосередковує в собі стабільність правовідносин, за яких договір, що припинив свою дію, не може бути в подальшому розірваний на вимогу однієї із сторін. Крім того, обраний спосіб захисту, на думку позивача, має захистити його майновий інтерес, оскільки метою вчинення відповідачем оспорюваних правочинів є створення видимості застосування положень ст. 849 Цивільного кодексу України як законної підстави повернення авансу за контрактом № 6-32/003 у справах № 904/325/18 та № 904/62/19, не враховуючи фактичних витрат позивача на його виконання.

Згідно зі статтею 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Частиною четвертою статті 631 Цивільного кодексу України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України та частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Суд зазначає, що поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.

Разом з тим, як було зазначено вище, не зважаючи на припинення строку дії спірного контракту, зобов`язання сторін, що виникли між сторонами до закінчення строку дії цього Договору, не є припиненими (обов`язок підрядника повернути невикористану суму авансу, обов`язок замовника оплатити виконані роботи).

У даному випадку сторонами у додаткових угодах № 25 від 14.04.2014 та № 26 від 28.05.2015 погоджено умови припинення контракту, зокрема повернення авансу у сумі 46 436 000 грн.

Направлення позивачем претензій від 10.06.2021 та від 18.06.2021 № 14/1197, у яких зазначено про відмову від договору, який вже і так припинено, та про повернення авансу, що узгоджено сторонами у додатковій угоді № 25 від 14.04.2014, ніяким чином не призвело до набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків жодною стороною.

Тоді як, відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є саме дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. У даному випадку, визнання недійсною зазначеної претензії не призведе до зміни правовідносин між сторонами, за умов існування додаткової угоди від 14.04.2014 № 25 та закінчення строку дії договору.

За викладеного, не може бути визнано одностороннім правочином, а також визнано недійсними претензії, які по суті не створює нові права та обов`язки у сторін спору.

Позивачем не доведено, яке його право порушено оспорюваними претензіями і яке саме право позивача порушується такою односторонньою відмовою, в чому полягає його порушення та яким чином прийняте у справі рішення суду може бути виконано, тобто які саме майнові права позивача буде захищено та відновлено внаслідок задоволення позовних вимог.

По суті, позивач заперечує щодо покладення на нього обов`язку повернення авансу та заперечує визначений розмір авансу, оскільки вважає, що він не враховує фактичних витрат позивача на виконання робіт.

Проте, наявність/відсутність підстав для повернення позивачем певної суми авансу виникло не у зв`язку з надісланою відповідачем претензією, а виходячи з попередніх правовідносин сторін. При цьому, встановлення конкретної суми авансу, яка підлягає поверненню знаходиться за межами предмету спору даної справи.

Окрім того, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від спірного контракту та не зазначав про необхідність її скасування в частині вимоги про повернення авансу.

Отже, визнанням недійсними вказаних претензій не відбудеться захист прав позивача, які він вважає порушеними.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Судові витрати, понесені відповідачем підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у сумі 6 810 грн (за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2022).

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" до Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про недійсність відмови від контракту № 6-32/003 відмовити у повному обсязі.

Судові витрати у справі віднести за рахунок Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд 3; ідентифікаційний номер 00168076).

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаїп" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд 3; ідентифікаційний код 00168076) на користь Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 3; ідентифікаційний код 14308304) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 810 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.04.2023

Суддя В.І. Ярошенко