ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Справа№ 910/4318/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В. За участю представників учасників процесу: від позивача: адвокат Цурка Н.О.; від відповідача: Бернацький Ю.А. (самопредставництво).
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брікспецбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 (суддя Маринченко Я.В., м. Київ, повний текст складено - 30.12.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кластер Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брікспецбуд"

про стягнення 1 162 318,57 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кластер Україна" (далі - позивач/ТОВ "Кластер Україна") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брікспецбуд" (далі - відповідач/ТОВ"Брікспецбуд") про стягнення грошових коштів (авансу) у розмірі 1 162 318,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про виконання робіт від 22.11.2021 №3140 в частині дотримання строків та виконання обумовленого обсягу робіт, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заявлену суму авансу.

На стадії підготовчого засідання ТОВ "Кластер Україна" була подана до Господарського суду міста Києва заява від 05.10.2022 про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач враховуючи, що ТОВ "Кластер Україна" здійснено попередню оплату у розмірі 1 162 318,57 грн, а відповідачем виконано роботи на суму 547 959,04 грн, просить суд стягнути з відповідача 614 359,53 грн авансу. Вказана заява прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду як така, що відповідає приписам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що порушення строків виконання робіт спричинено затримкою в оплаті позивачем. Крім того, відповідач послався на форс-мажорні обставини спричинені військовою агресією рф.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з ТОВ "Брікспецбуд" на користь ТОВ "Кластер Україна" заборгованість у розмірі 614 359,53 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмір 9 215,39 грн. Повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір у сумі 8 218,88 грн.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивачем за роботи по спірному договору сплачено відповідачу аванс у розмірі 1 162 318,57 грн, а відповідачем частково виконано вказані роботи на загальну суму 547 959,04 грн, що підтверджується матеріалами справи, враховуючи відмову позивача від договору про виконання робіт від 22.11.2021 №3140, з ТОВ "Брікспецбуд" підлягають до стягнення грошові кошти (аванс) у розмірі 614 359,53 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ "Брікспецбуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки судом першої інстанції не були з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Також, заявник апеляційної скарги вказав, що в процесі розгляду справи, позивач змінив позовні вимоги та надав суду документи, які нічим не підтверджуються та мають сумнівний характер.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 статті 263 ГПК України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подав відзив на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Брікспецбуд" у справі №910/4318/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Апеляційна скарга ТОВ "Брікспецбуд" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у справі №910/4318/22 вирішено відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи.

30.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4318/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 07.002.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4318/22; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Брікспецбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 призначено на 15.03.2023.

У судовому засіданні 15.03.2023 оголошено перерву до 18.04.2023.

Явка сторін

У судове засідання 18.04.2023 сторони з`явилися.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 22.11.2021 між ТОВ "Брікспецбуд" (виконавець) та ТОВ "Кластер Україна" (замовник) укладено договір про виконання робіт №3140 (далі -Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується на власний ризик виконати роботи з поточного ремонту камер зберігання №6, №7 ПрАТ "Оріль-Лідер" в с. Єлизаветівка, Петріківського району, а замовник - прийняти та оплатити виконанні роботи.

Відповідно до п. 2.2. Договору перелік робіт, а також їх вартість, строки, умови виконання, забезпечення матеріалами, порядок оплати та інші умови зазначаються у замовленнях, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Загальна ціна договору складається з вартості всіх робіт, які будуть виконані виконавцем згідно з замовленнями та актами приймання-передачі виконаних робіт, складеними на підставі Договору (п. 3.1. Договору).

Згідно із п. 3.2. Договору ціни на роботи є договірними, визначаються сторонами у замовленнях і рахунках-фактурах та можуть уточнюватися залежно від фактично виконаних обсягів робіт.

У п. 3.3. Договору сторони погодили, що умови здійснення оплати за виконані роботи визначаються ними у замовленнях, які є невід`ємною частиною Договору.

За умовами п. 3.4. Договору всі розрахунки здійснюються у безготівковій формі за реквізитами, вказаними у договорі, на підставі наданого виконавцем рахунку-фактури та підписаного сторонами замовлення.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що виконання робіт здійснюється виконавцем на підставі заявки, отриманої від замовника, що містить перелік робіт, який замовник має намір придбати, їх кількісні характеристики, бажані умов виконання та оплати.

Виконавець має право не розпочинати виконання робіт, а розпочаті роботи зупинити у випадку порушення замовником строків оплати робіт, передбачених договором та додатками до нього або затримки передання необхідних для виконання робіт матеріалів чи устаткування (п. 4.12. Договору).

Згідно із п. 6.1. Договору замовник має право, зокрема: здійснювати контроль та технічний нагляд за ходом та якістю робіт обумовлених даним Договором, не створюючи при цьому перешкод виконавцю; відмовитися від Договору та вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення робіт у обумовлений строк стає явно неможливим; у випадку виявлення недоліків, допущених виконавцем в ході виконання робіт за даним договором або протягом гарантійного терміну, вимагати відповідного зменшення оплати за виконані роботи або безоплатного усунення виконавцем цих недоліків у встановлені строки, або виправити їх самостійно чи доручити їх виправлення сторонній організації та вимагати від виконавця відшкодування додаткових витрат, пов`язаних з виправлення допущених виконавцем недоліків.

У п. 6.4. Договору встановлено, що виконавець зобов`язується, зокрема: виконати роботи належним чином, у обумовлений строк та гарантувати їх якість впродовж терміну, вказаного у замовленні; негайно повідомляти замовник у випадку неможливості виконання робіт у обумовленому обсязі або у встановлений строк.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього договору (п. 7.1. Договору).

За умовами п. 7.7. Договору у випадку порушення виконавцем строків виконання робіт, встановлених цим Договором (або виконання робіт не в повному обсязі) або строків, наданих замовником на усунення виявлених недоліків, більше ніж на 30 календарних днів, замовник має право розірвати даний Договір в односторонньому порядку та вимагати від виконавця оплати штрафних санкцій, а також відшкодування всіх збитків та додаткових витрат, спричинених порушенням замовником умов Договору.

Крім того, 22.11.2021 між сторонами було складено та підписано замовлення №4419, згідно з яким виконавець зобов`язується виконати, а замовник прийняти та оплати роботи, а саме: "Поточний ремонт камер зберігання №6, №7 ПрАТ "Оріль-Лідер" в с. Єлизаветівка Петріківського району" на загальну суму 3 250 002,58 грн.

У п. 3 замовлення сторони погодили умови оплати робіт, а саме:

- до 30% вартості робіт, обумовленої замовленням, сплачується замовником у якості попередньої оплати за мотивованою вимогою виконавця, шляхом надання рахунку фактури;

- остаточний розрахунок (70% вартості робіт), здійснюється замовником протягом 14 календарних днів з моменту прийняття робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт. Виконавець має право поетапного приймання-передачі та оплати виконаних робіт (поставки матеріалів) відповідно до погодженого замовником календарного план-графіку.

Відповідно до п. 4 замовлення строки виконання робіт - 112 календарних днів з моменту підписання сторонами замовлення.

Виконання робіт передбачено згідно з дефектним актом, а також договірної ціни, які є невід`ємною частиною цього замовлення (пункт 7 замовлення).

У додатку №1 до замовлення (договірна ціна) сторони визначали, зокрема, найменування робіт та витрат, їх кількість та вартість, яка становить 3 250 002,58 грн.

На виконання умов Договору та замовлення, відповідачем було виставлено рахунки на оплату, а відповідачем сплачено попередню оплату на загальну суму 834 318,57 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.12.2021 №3698 на суму 20 165,05 грн, від 01.12.2021 №3699 на суму 114 153,52 грн, від 03.12.2021 №3711 на суму 250 000,00 грн та від 06.12.2021 №3721 на суму 450 000,00 грн.

Також відповідно до платіжного доручення №3968 позивачем 11.02.2022 було сплачено відповідачу 328 000,00 грн за послуги за спірним договором.

ТОВ "Брікспецбуд" звернулося до позивача з листом від 14.02.2022 №1-14.02.2022 про перегляд умов договору.

В подальшому позивач направив відповідачу лист-запит від 01.03.2022 №010322-1, у якому просив у триденний строк направити на електронну адресу перелік, використаних матеріалів та обсяг фактично виконаних робіт станом на 14.02.2022. Проте вищенаведений лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Крім того, позивачем направлено відповідачу лист від 25.04.2022 №250422-1 у якому ТОВ "Кластер Україна" зазначило, що оскільки відповідачем не надано позивачу переліку використаних матеріалів та даних про обсяг фактично виконаних робіт та станом на 14.02.2022 відповідачем виконано лише 10% від загального обсягу робіт, ТОВ "Кластер Україна" повідомило ТОВ "Брікспецбуд" про припинення дії договору та вимагало повернення 100% сплаченого авансу без урахування проведених затрат та витрачених матеріалів у семиденний строк.

Відповідач у відповідь на лист позивача №250422-1 надіслав лист від 02.05.2022 №02/05/22-1 у якому послався на форс-мажорні обставини, спричинені збройною агресією рф та вказав, що виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором є неможливим з 24.02.2022, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду першої інстанції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є виконання будівельних робіт.

За умовами частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За умовами частини 3 статті 651 ЦК України в разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору про виконання робіт від 22.11.2021 №3140, про що належним чином повідомив відповідача.

Як передбачено частиною 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Як зазначалось вище, на виконання умов договору та замовлення, відповідачем було виставлено рахунки на оплату, а відповідачем сплачено попередню оплату на загальну суму 834 318,57 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.12.2021 №3698 на суму 20 165,05 грн, від 01.12.2021 №3699 на суму 114 153,52 грн, від 03.12.2021 №3711 на суму 250 000,00 грн та від 06.12.2021 №3721 на суму 450 000,00 грн. Крім того, відповідно до платіжного доручення №3968 позивачем 11.02.2022 було сплачено відповідачу 328 000,00 грн за послуги за спірним договором.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем частково виконано роботи за спірним договором на загальну суму 547 959,04 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актом огляду від 20.06.2022 №1, актом приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2022 № та специфікацією до акта виконаних робіт від 01.10.2022 № на суму 547 959,04 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки позивачем за роботи по договору сплачено відповідачу попередню оплату в розмірі 1 162 318,57 грн, а відповідачем лише частково виконано вказані роботи на суму 547 959,04 грн, а також враховуючи відмову позивача від спірного договору, з відповідача підлягають стягнення грошові кошти у розмірі 614 359,53 грн.

Доводи відповідача, що порушення строків виконання робіт спричинено затримкою в оплаті позивачем, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на таке.

У пункті 3 замовлення сторони погодили умови оплати робіт, зокрема, до 30% вартості робіт, обумовленої замовленням, сплачується замовником у якості попередньої оплати за мотивованою вимогою виконавця, шляхом надання рахунку фактури.

Відповідно до п. 4.4 Договору після отримання підписаного замовником замовлення, виконавець протягом 1 календарного дня формує та надає замовнику рахунок-фактуру для здійснення оплати за роботи, відповідно до умов договору та замовлення.

З матеріалів справи вбачається, що замовлення складено та підписано сторонами 22.11.2021.

Разом із тим, з наявних у матеріалах справи рахунків на оплату від 30.11.2021 №436/1 на суму 20 165,05 грн, від 30.11.2021 №436/2 на суму 114 153,52 грн, від 30.11.2021 №436/3 на суму 700 000,00 грн, вбачається, що вказані рахунки сформовані відповідачем 30.11.2021, тобто з порушенням пункту 4.4 договору.

Крім того, відповідачем 03.12.2021 було направлено на електронну адресу позивача лист від 02.12.2021 №02/12-21 у якому ТОВ "Брікспецбуд" просило ТОВ "Кластер Україна" на протязі 3 днів оплатити рахунок від 30.11.2021 №436/3 у сумі 700 000,00 грн.

Так, останнім днем для здійснення позивачем оплати по рахунку від 30.11.2021 №436/3 було 06.12.2021.

Позивачем оплачено вищевказаний рахунок відповідача у загальному розмірі 700 000,00 грн у встановлений відповідачем строк, що підтверджується платіжними дорученнями від 03.12.2021 №3711 та від 06.12.2021 №3721.

Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин обґрунтовано відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У контексті приписів статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне, часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених даним договором, якщо воно сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за даним договором, зобов`язана повідомити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин протягом 5 робочих днів з моменту їх настання. Несвоєчасне повідомлення про початок форс-мажорних обставин позбавляє замовника/виконавця права посилатися на них у майбутньому (пункт 8.3 договору).

Натомість, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про настання обставин форс-мажору у встановлені розділом 8 договору порядку та строки.

Належним доказом наявності форс-мажорних обставин та їх тривалості може бути документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п. 8.6. Договору).

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що адресований "Всім кого це стосується", згідно якого на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тобто, при виникненні форс-мажорних обставин сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Саме по собі посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

В той же час, відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за укладеним договором саме внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Відтак, наявність форс-мажорних обставин, про які зазначає відповідач не спростовує наявності у ТОВ "Брікспецбуд" обов`язку з виконання робіт за спірним договором в повному обсязі та у встановлений строк.

Заперечення відповідача щодо обсягу виконаних робіт, правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджували виконання ним іншого обсягу робіт, ані ж встановлено позивачем.

Разом з тим, долучена відповідачем до матеріалів справи копія книги обліку обґрунтовано не прийнята місцевим господарським судом до уваги, оскільки складена з порушеннями вимог визначеними ДБН А.3.1-5:201Х, зокрема, щодо форми такого журналу.

Доводи відповідача про направлення позивачу актів надання послуг, судом апеляційної інстанції також відхиляються, з огляду на таке.

За умовами п. 5.1. Договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється сторонами згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 5.2. Договору виконавець зобов`язаний скласти та направити замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 3 календарних днів з моменту завершення виконання робіт, обумовлених замовленням.

Замовник протягом 3 календарних днів з дня отримання від виконавця акта приймання-передачі виконаних робіт зобов`язаний підписати та направити виконавцю цей акт або мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт за окремим замовленням (пункт 5.4 договору).

У пункті 3 замовлення сторони визначили, що виконавець має право поетапного приймання-передачі та оплати виконаних робіт (поставки матеріалів) відповідно до погодженого замовником календарного план-графіку.

Водночас вказані відповідачем акти надання послуг та видаткові накладні за період з 29.12.2021 по 22.02.2022 було направлено ТОВ "Брікспецбуд" на адресу позивача 14.06.2022, тобто з порушенням строку визначеного пунктом 5.4 договору та після звернення позивача до суду з даним позовом.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні статті 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22, та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ "Брікспецбуд" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 197, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брікспецбуд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/4318/22 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/4318/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 08.05.2023.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова