ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/465/21

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Друккера Д.Д., розглянувши в судовому засіданні

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» вх. № суду 1/23 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі № 911/465/21

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 810 743,67 грн

Учасники судового процесу:

від позивача: Бондар М.Л.;

від відповідача: Астрюхін К.А.;

від третьої особи:Амельченко Ю.В.;

вільний слухач: Руденко К.М.;

вільний слухач: Зікрата М.М.;

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Київської області (суддя Карпечкін Т.П.) перебувала справа № 911/465/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про стягнення 810 743,67 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 позовні вимоги задоволено частково:

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (09111, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Товарна, 29, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, 61, ) 479 266,55 грн орендної плати та 7 188,99 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про стягнення 331 477,12 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Росер» звернулось до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області із апеляційною скаргою вх. № суду 956/21 від 27.08.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 залишено без змін.

12.05.2022 матеріали справи № 911/465/21 повернулися до Господарського суду Київської області.

12.05.2022 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/465/21 видано відповідний наказ.

Не погоджуючись із зазначеною постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю «Росер» звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 911/465/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

06.06.2022 скаржник повторно надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

Ухвалою Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 911/465/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

24.11.2022 скаржник втретє надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2022 у справі № 911/465/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

19.12.2022 скаржник вчетверте надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

Ухвалою Верховного Суду від 27.12.2022 у справі № 911/465/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 911/465/21.

27.01.2023 до канцелярії Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» надійшла заява вх. № суду 1/23 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.02.2023 по справі № 911/465/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» вх. № суду 1/23 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху та надано заявнику строк не пізніше 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути визначені судом недоліки.

У зв`язку з відсутністю фінансування суду на відправлення поштової кореспонденції, ухвала суду від 01.02.2023 по справі № 911/465/21 була направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Росер» 03.02.2023 на електронну адресу, зазначену у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

13.02.2023 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2023 відкрито провадження по справі № 911/465/21 за нововиявленими обставинами та призначено судове засідання на 09.03.2023; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» довідку про зарахування судового збору в сумі 8 453,42 грн згідно платіжної інструкції № 0.2.1 від 10.02.2023; запропоновано учасникам судового процесу надати письмові пояснення з приводу заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 14.06.2021 Господарського суду Київської області у справі № 911/465/21.

09.03.2023 в судове засідання прибули представники сторін та надали усні пояснення щодо заяви; представник заявника надав до суду оригінал квитанції про сплату судового збору для огляду на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2023. Ухвалою суду від 09.03.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд заяви на 05.04.2023.

13.03.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення з приводу заяви ТОВ «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 14.06.2021 Господарського суду Київської області у справі № 911/465/21.

20.03.2023 до канцелярії суду від заявника надійшли письмові пояснення щодо правової позиції АТ «Укрзалізниця», викладеної у письмових поясненнях від 01.03.2023 № 51-ю.

05.04.2023 в судове засідання прибули представники сторін та надали усні пояснення щодо заяви.

05.04.2023 в судовому засіданні представник заявника з`ясував питання щодо повноважень представника позивача; представник позивача надав усні пояснення щодо власних повноважень.

Ухвалою суду від 05.04.2023 відкладено розгляд заяви на 27.04.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

27.04.2023 в судове засідання прибули представники сторін та надали усні пояснення щодо заяви; також в судовому засіданні були присутні два вільні слухачі Руденко К.М. та Зікрата М.М.

27.04.2023 в судовому засіданні представник заявника надав усні пояснення щодо заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просив суд останню задовольнити, посилаючись на наступне.

В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Росер» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що підставою для часткового задоволення позову у справі № 911/465/21 стали обставини, що наділяли позивача статусом балансоутримувача за договором від 17.07.2014 № 1593 та на те, що згідно умов договору він мав право на частку плати за користування майном, що належить балансоутримувачу; в частині задоволення вимог з оплати орендної плати було відмовлено.

На переконання відповідача, в даній справі в основу рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 покладений висновок суду про нечинність договору від 17.07.2014 № 1593. Однак, за ствердженням відповідача, наразі йому стали відомі обставини, що підтверджують чинність договору від 17.07.2014 № 1593.

Так відповідач зазначає, що АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий підрозділ «Київське територіальне управління» у період з грудня 2020 року по травень 2021 року було складено податкові накладні, в яких зазначено отримувача (орендаря) ТОВ «Росер» та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Як зазначає відповідач, підставою для виписування податкових накладних є акти наданих послуг, у той час як акти наданих послуг формуються на підставі чинного договору від 17.07.2014 № 1593. Проте, за ствердженням відповідача, судом в рішенні від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 визнано договір від 17.07.2014 № 1593 таким, що припинив свою дію, у зв`язку із закінченням його строку. Вищезгадані обставини, за ствердженням заявника, ТОВ «Росер» стало відомо лише в січні 2023 року з Єдиного реєстру податкових накладних.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росер» посилається на те, що обставини, викладені у зазначеній заяві, відповідають необхідним ознакам існування нововиявлених обставин, оскільки такі обставини не могли бути відомі ТОВ «Росер» на час розгляду справи та на істотність даних обставин для розгляду справи. Тобто, на думку заявника, врахування таких обставин мало бути наслідком перегляду рішення за нововиявленими обставинами та прийняття іншого судового рішення у даній справі.

Таким чином, на думку ТОВ «Росер», наявні підстави для перегляду та скасування рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 за позовом АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт з експлуатації будівель і спору» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про стягнення заборгованості за нововиявленими обставинами.

У свою чергу Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» проти задоволення заяви ТОВ «Росер» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заперечувало та просило суд у задоволенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити в повному обсязі. На переконання позивача, позиція ТОВ «Росер» щодо припинення дії договору (оскільки після 16.07.2015 сторонами додатковими угодами його пролонгація не оформлювалась) є такою, що суперечить фактам, встановленим у рішенні Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21. Так позивач зазначає, що у рішенні на стор. 4-7 судом детально описано, що договір оренди на даний час є чинним та не оскаржувався ТОВ «Росер» в судовому порядку. Позиція АТ «Укрзалізниця» зводиться до наявності у позивача майнових прав за договором оренди № 1593 від 17.07.2014 у вигляді несплати ТОВ «Росер» орендних платежів у розмірі 30% від загального розміру орендної плати, а отже, на думку позивача, позиція заявника стосовно відсутності у нього договірних чи господарських відносин з АТ «Укрзалізниця» є хибною та необґрунтованою. Також позивач зазначив, що предметом розгляду у справі № 911/465/21 було стягнення заборгованості саме у розмірі 30% від загального розміру орендної плати за період з березня 2017 по грудень 2020 року, а позивачем у справі № 911/465/21 було АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця», а отже про всі факти, на які посилається заявник як на нововиявлені обставини, були йому відомі з моменту пред`явлення позову. У зв`язку із цим позивач просить суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 за нововиявленими обставинами, а рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 залишити без змін.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях також надало усні пояснення щодо заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідно до яких Регіональне відділення підтримало позицію АТ «Укрзалізниця».

Згідно ч. 1 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Дослідивши в судовому засіданні 27.04.2023 матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін щодо даної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви ТОВ «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Положеннями частини 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як вже було зазначено судом вище, в обґрунтування поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 Товариство з обмеженою відповідальністю «Росер» посилається на те, що обставини, викладені у зазначеній заяві, відповідають необхідним ознакам існування нововиявлених обставин, а саме: нововиявлені обставини існували на час розгляду справи та не могли бути відомі ТОВ «Росер», зазначені обставини є істотними для розгляду справи. Тобто, на думку заявника, врахування таких обставин мало б наслідком прийняття іншого судового рішення.

Таким чином, на думку ТОВ «Росер», наявні підстави для перегляду та скасування рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 за позовом АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт з експлуатації будівель і спору» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про стягнення заборгованості.

Наразі, суд зазначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Вказану правову позицію наведено у Інформаційному листі № 01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини».

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Як вже вказувалось судом вище, відповідно до частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною 5 статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, підставами для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, існування обставин на час розгляду справи, по-друге те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Нововиявлена обставина юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені доказами. (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 909/1190/17).

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.03.2020 у справі № 910/10784/18.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду рішення по справі за нововиявленими обставинами, відповідачем було зазначено, що підставою для часткового задоволення позову стали обставини, що наділяли позивача статусом балансоутримувача за договором від 17.07.2014 № 1593. За ствердженням відповідача, позов у даній справі було частково задоволено через те, що, на думку суду, позивач, не будучі орендарем, має право на частку плати за користування майном, що належить балансоутримувачу, а в частині задоволення вимог з оплати орендної плати було відмовлено.

На переконання відповідача, в даній справі висновок суду про нечинність договору від 17.07.2014 № 1593 покладений в основу рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21. Однак, за ствердженням відповідача, наразі наявні обставини, що підтверджують чинність договору від 17.07.2014 № 1593.

Так відповідач зазначає, що АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий підрозділ «Київське територіальне управління» у період з грудня 2020 року по травень 2021 року було складено податкові накладні, в яких зазначено отримувач (орендар) ТОВ «Росер» та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підтвердження вказаних відомостей, відповідачем долучено до матеріалів справи копії податкових накладних за грудень 2020: ПН № 186 від 31.12.2020 р. на суму 141 294,34 грн, «оренда приміщення», за січень 2021: ПН № 193 від 31.01.2021 р. на суму 48 346,58 грн, «оренда приміщення»; за січень 2021: ПН № 142 від 31.01.2021 р. на суму 425,70 грн, «оренда приміщення»; за лютий 2021: ПН № 140 від 28.02.2021 р. на суму 48 830,05 грн, «оренда приміщення»; за березень 2021: ПН № 147 від 31.03.2021 р. на суму 49 660,16 грн, «оренда приміщення»; за квітень 2021: ПН № 152 від 30.04.2021 р. на суму 50 007,78 грн, «оренда приміщення» та за травень 2021: ПН № 50 657,88 грн, «оренда приміщення».

Як зазначає відповідач, підставою для виписування податкових накладних є акти наданих послуг. Акти наданих послуг формуються на підставі договору від 17.07.2014 № 1593. Проте, за ствердженням відповідача, в рішенні суду від 14.06.2021 по справі № 911/465/21 визнано договір від 17.07.2014 № 1593 таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням його строку.

Заслухавши представника заявника та дослідивши зазначені докази по заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд зазначає, що у даному випадку подані відповідачем докази та обставини, яким відповідач обґрунтовує підстави для перегляду та скасування рішення суду від 14.06.2021 у справі № 911/465/21, не вказують на наявність підстав для перегляду рішення по справі за нововиявленими обставинами, оскільки Господарський суд Київської області, ухвалюючи судове рішення від 14.06.2021 у справі № 911/465/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022, зазначив:

«Суд критично ставиться до посилань відповідача на відсутність підстав продовження Договору та необізнаність з існуванням заборгованості з орендної плати, оскільки відповідач продовжує користуватись державним майном, переданим йому за Договором і повинен усвідомлювати обов`язок щодо сплати орендних платежів та їх обсягу.

Також, щодо тверджень відповідача про неналежність обраного позивачем способу захисту права, суд зазначає, що такими твердженнями відповідач фактично наполягає на іншій кваліфікації правовідносин сторін, в той час, як має місце користування державним майном, за яке в будь-якому випадку має сплачуватись орендна плата.

За наслідками розгляду спору підтверджується факт прострочення відповідачем сплати орендних платежів в розмірі 30% на користь балансоутримувача державного майна за період з березня 2017 року по заявлений у позові грудень 2020 року.».

В той же час твердження відповідача про те, що висновки суду про нечинність договору від 17.07.2014 № 1593 покладені в основу рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 по справі № 911/465/21, не відповідають фактичним обставинам справи та дійсним висновкам суду, а ґрунтуються на власних припущеннях заявника.

Предметом позову у справі № 911/465/21 було стягнення заборгованості у розмірі 30 % від загального розміру орендної плати за період з березня 2017 по грудень 2020. Тобто предметом позову був період після строку, на який було укладено договір від 17.07.2014 № 1593, у зв`язку із тим, що ТОВ «Росер» продовжував користуватися державним майном, а позивачем у справі було Акціонерне товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» балансоутримувач державного майна, на користь якого підлягали сплаті орендні платежі в розмірі 30%.

Таким чином, суд погоджується з позицією АТ «Укрзалізниця», що посилання заявника стосовно відсутності у нього договірних чи господарських відносин з АТ «Укрзалізниця» є хибними та необґрунтованими, оскільки ТОВ «Росер» про всі факти, на які він посилається як на нововиявлені обставини, були йому відомі з моменту пред`явлення Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» позову у справі № 911/465/21.

Крім того, відповідач в обґрунтування наявності підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, посилається на складені АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий підрозділ «Київське територіальне управління» податкові накладні за період з грудня 2020 року до травня 2021 року, однак вказаний період не був предметом розгляду у справі № 911/465/21. При цьому, як зазначено було судом вище, не можуть вважатися нововиявленими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З урахуванням зазначеного, господарський суд дійшов висновку, що усі обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, були відомі відповідачу та повинні були бути відомими відповідачу як станом на дату подання позовної заяви, так і станом на дату ухвалення рішення від 14.06.2021 Господарським судом Київської області у справі № 911/465/21.

Заявник не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що йому на час розгляду справи не були та не могли бути відомі обставини, на які він посилається.

Як було зазначено судом вище та встановлено в рішенні Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21, суд критично ставиться до посилань відповідача на відсутність підстав продовження Договору та необізнаність з існуванням заборгованості з орендної плати, оскільки відповідач продовжує користуватись державним майном, переданим йому за Договором і повинен усвідомлювати обов`язок щодо сплати орендних платежів та їх обсягу.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається заявник в поданій заяві як на нововиявлені, були йому відомі під час розгляду даної справи, що вже виключає необхідну ознаку існування нововиявлених обставин. Вказані обставини не є істотними для розгляду даної справи, врахування їх судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Усі посилання ТОВ «Росер» фактично спрямовані на переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 911/465/21, що суперечить положенням ч. 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведені обставини, враховуючи приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено істотність обставин для розгляду даної справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято), що є головною умовою для перегляду судового рішення з підстав, визначених статтею 320 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 3 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, виходячи з наведеного у сукупності, з огляду на недоведення заявником одночасного існування всіх обов`язкових ознак нововиявлених обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» вх. № суду 1/23 про перегляд рішення від 14.06.2021 Господарського суду Київської області у справі № 911/465/21 за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 234, 235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1 . У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» вх. № суду 1/23 про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21за нововиявленими обставинами відмовити повністю.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/465/21 залишити в силі.

3. Згідно ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після з її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.05.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко