ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" травня 2023 р. Справа №918/1128/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали за заявою: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про: визнання кредиторських вимог

у справі за заявою: Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради

про: банкрутство

боржник: Комунальне підприємство "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від заявника ( ОСОБА_1 ): Т.Боліщук

від заявника ( ОСОБА_2 ): І.Боліщук

арбітражний керуючий: І.Мельник

Комунальне підприємство "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради () звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року прийнято до розгляду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради, заяву призначено до слухання у підготовчому засіданні на 17 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі №918/1128/22 про банкрутство Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено Мельник Ірину Анатоліївну, проведення попереднього засідання суду призначено на 21 березня 2023 року.

17 січня 2023 року здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

В судовому засіданні 21 березня 2023 року оголошено перерву до 04 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року розглянуто кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія", ОСОБА_3 , Фінансового відділу Городоцької сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". Підсумкове засідання призначено на 04 травня 2023 року.

19 квітня 2023 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року прийнято кредиторські заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до розгляду. Судове засідання призначено на 04 травня 2023 року.

Розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог суд прийшов до висновку про часткове їх задоволення з огляду на наступне.

Наказом комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради від 05.09.2013 року №65 ОСОБА_4 переведено на посаду економіста підприємства КП "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради з оплатою праці згідно штатного розпису.

Наказом комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради від 01 червня 2016 року №01.06.16 внесено зміни до облікових даних, трудової книжки та всіх документів кадрового обліку ОСОБА_4 замінено прізвище " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Наказом комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради від 22 лютого 2021 року №22.02.21 ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду юрисконсульта з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради від 02.03.2023 року №02.03.23 ОСОБА_1 економіста КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради звільнено 03.03.2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, пункт 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас наказано бухгалтерії провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 64 календарних днів.

Наказом комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради від 02.03.2023 року №02.03.23/1 ОСОБА_2 юрисконсульта КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради звільнено 03.03.2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, пункт 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас наказано бухгалтерії провести остаточний розрахунок з ОСОБА_2 , виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 32 календарних днів.

Згідно із довідкою КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради від 03.03.2023 року ОСОБА_1 за січень - березень 2023 року сукупний дохід складає 103 977,71 грн, з них 18 715,99 грн ПДФО та 1 559,67 грн військовий збір.

Згідно із довідкою КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради від 03.03.2023 року ОСОБА_2 за січень - березень 2023 року сукупний дохід складає 84 118,51 грн, з них 15 141,34 грн ПДФО та 1 261,78 грн військовий збір.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить суд визнати вимоги кредитора щодо невиплаченої та нарахованої заробітної плати у розмірі 83 619,71 грн.

ОСОБА_2 просить суд визнати вимоги кредитора щодо невиплаченої та нарахованої заробітної плати у розмірі 63 760,51 грн.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).

За нормами статей 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У статті 15 Закону України "Про оплату праці" закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Згідно із нормами статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про оплату праці", у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов`язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Арбітражним керуючим надано розрахункові листки заявників за березень 2023 року, відповідно до яких заборгованість КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради перед ОСОБА_1 складає 67 313,86 грн, з яких 16 388,19 грн борг на початок місяця. Заявнику у березні нараховано 20 358,00 грн вихідної допомоги, 40 248,32 грн компенсації відпустки та 2 655,39 грн за робочі дні березня. Всього утримано у березні 948,93 грн військового збору та 11 387,11 грн ПДФО.

Заборгованість КП "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради перед ОСОБА_2 складає 51 327,21 грн, з яких 16 388,19 грн борг на початок місяця. Заявнику у березні нараховано 20 358,00 грн вихідної допомоги, 20 389,12 грн компенсації відпустки та 2 655,39 грн за робочі дні березня. Всього утримано у березні 651,04 грн військового збору та 7 812,45 грн ПДФО.

З поданих кредиторських вимог можна зробити висновок, що заявниками заявлено вимоги про визнання кредиторських вимог в тому числі з сумами які підлягають утриманню податковим агентом в якості податків.

04 травня 2023 року розпорядником майна подано клопотання про долучення до матеріалів справи повідомлень за результатами розгляду кредиторських вимог.

Згідно із вказаними повідомленнями арбітражним керуючим визнаються вимоги ОСОБА_1 в розмірі 67 313,86 грн, ОСОБА_2 в розмірі 51 327,21 грн.

Тобто арбітражним керуючим визнаються заявлені кредиторські вимоги за виключенням сум, які підлягають утриманню податковим агентом в якості податків.

Згідно з приписами статті 25 Закону України "Про оплату праці", забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про оплату праці", відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством стягнення не звертається.

Згідно з нормами статті 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Статтею 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно з нормами статті 162 Податкового кодексу України (далі - ПК), платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до статті 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Заробітна плата, згідно з підпунктом «є» пункту 14.1.54 статті 14 ПКУ, відноситься до доходів з джерелом їх походження з України і є об`єктом оподаткування.

Статтею 163 ПК України, передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до статті 168.1.1. ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Статтею 168.1.2. ПК України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Згідно з нормами статті 168.1.5. ПК, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до статті 168.4.5. ПК України, фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету.

Згідно з правилами статті 168.4.7. ПК України, відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідно до статті 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Статтею 51 ПК України, платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Розпорядник майна вказує, що оскільки суми ПДФР та військового збору були задекларовані у відповідній податковій звітності, що була подано боржником до податкової служби, то в результаті переходу до наступної процедури у справі, ГУ ДПС в Рівненській області можуть бути заявлені до боржника вимоги, які в тому числі заявлені заявниками, що призведе до подвійного нарахування та виплати податкової заборгованості.

Отже, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПКУ.

Таким чином, заробітна плата, яка нараховується платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму, підлягає оподаткуванню у тому місяці, в якому здійснені нарахування. Водночас, податковий агент, який нарахував оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок, за відповідною ставкою, у тому місяці, у якому було здійснено нарахування.

При прийнятті вказаного рішення суд урахував, що платником заявлених до стягнення сум податків є податковий агент (боржник), який здійснив нарахування заробітної плати та відповідно здійснив декларування податкового зобов`язання, а отже несе відповідальність щодо його сплати.

У статті 1 КУзПБ наведено визначення термінів, що вживаються для цілей цього кодексу у такому значенні:

- грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заявники не є контролюючим органом, уповноваженим відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому у них відсутні повноваження заявляти вимоги щодо сум податків чи податкового боргу.

За таких обставин відсутні підстави для визнання кредиторських вимог в частині податків, що утримуються із сум доходів заявників.

З урахуванням наведеного суд робить висновок, що обґрунтованими є вимоги ОСОБА_1 у розмірі 67 313,86 грн заборгованості по заробітній платі, а тому вимоги в розмірі 16 305,85 грн суд відхиляє.

Також обґрунтованими є вимоги кредитора ОСОБА_2 у розмірі 51 327,21 грн заборгованості по заробітній платі, а тому вимоги ОСОБА_2 в розмірі 12 433,30 грн суд відхиляє.

Згідно з правилами статті 64 КУзПБ, у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Таким чином заявлені до визнання вимоги, є вимогами першої черги задоволення.

Кредиторські вимоги заявлені 19 квітня 2023 року.

17 січня 2023 року здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з положеннями статті 45 КУзПБ, кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Керуючись статтями 1, 44-47, КУзПБ, статтями 232-234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредитора (який не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) ОСОБА_1 у розмірі: 67 313,86 грн заборгованості по заробітній платі (перша черга).

2. Вимоги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 16 305,85 грн відхилити.

3. Визнати вимоги кредитора (який не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) ОСОБА_2 у розмірі: 51 327,21 грн заборгованості по заробітній платі (перша черга).

4. Вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі 12 433,30 грн відхилити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку установленому статтями 254-257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Андрій Качур