номер провадження справи 27/36/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа № 908/496/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Дроздова С.С., розглянувши матеріали,

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА (04112 м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В, ідентифікаційний код юридичної особи 20033533)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (пр. Моторобудівників, 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789)

про стягнення 40 219 грн 27 коп.

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

21.02.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО 40 219 грн 27 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, справу № 908/496/22 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 28.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/496/22, присвоєно справі номер провадження 27/36/22.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

21.03.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з ведення на території України воєнного стану до закінчення дії останнього та продовження строку для надання відзиву на 15 днів після дня проголошення закінчення воєнного стану на території України.

Клопотання відповідача прийнято судом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан, який діє і на теперішній час.

Ухвалою суду від 10.05.2022 відкладено розгляд справи № 908/496/22 за правилами спрощеного позовного провадження після закінчення строку, на який було введено воєнний стан. Ухвалено, що процесуальні строки для надання сторонами до суду заяв, клопотань по суті справи, відзиву, відповіді на відзив будуть визначені ухвалою суду після припинення воєнного стану.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Враховуючи, що Господарський суд Запорізької області не припинив свою роботу і продовжує здійснювати правосуддя, позивач та відповідач знаходяться на підконтрольній території України та згідно із сайтом Укрпошта кореспонденція по місту Києву та місту Запоріжжя доставляється, ухвалою суду від 03.01.2023 продовжено розгляд справи № 908/496/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 250 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами заявлено не було.

24.01.2023 від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву вих. № 1514/08-08/23 від 24.01.2023, відповідно до якого останній визнав позовні вимоги в розмірі 37 410 грн 40 коп., посилаючись на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобувідшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Франшиза згідно полісу 2 600,00 грн. З урахуванням наданих позивачем доказів, ТДВ СК «Кредо» визнає вимогу позивача про відшкодування шкоди у розмірі 37 410,40 грн. (40 010,40 грн. 2600,00 грн. (франшиза) = 37 410,40 грн.). Відповідач просив суд повернути позивачу 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

Розглянувши даний відзив, суд зауважує відповідачу, що обґрунтування викладені у даному відзиві не відносяться до справи 908/496/22.

27.01.2023 в системі «Електронний суд» відповідач сформував відзив (вх. № 1847/08-08/23), відповідно до якого визнає позовні вимоги в розмірі 10 227 грн 74 коп., у зв`язку із частковою сплатою суми страхового відшкодування у розмірі 29 991 грн 53 коп., просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1 000 грн 00 коп. та повернути позивачу 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 01.05.2023.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд

УСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено сертифікат добровільного страхування засобів наземного транспорту КАСКО № 027052/4615/0000544 від 09.06.2021.

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням. користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «BMW X7» д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Строк дії договору встановлено з 11.06.2021 по 10.06.2022 (п. 13 договору).

22.07.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW X7» д/н НОМЕР_1 та «SsangYong KORANDO» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ТДВ "СК "КРЕДО" за полісом № 202952924.

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 522/14975/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунків СТО ДП «Фірма «Емералд Моторс» № BL000010995 від 19.08.2021 та № BL000011793 від 21.09.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW X7» д/н НОМЕР_1 склала 40 219 грн 27 коп. (29991,53 грн+10227,74 грн=40219,27 грн).

За страховим випадком позивачем складено страхові акти № 00439709 від 19.08.2021, № 00439709/доплата від 27.09.2021 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 40 219 грн 27 коп., які були списані з суми авансового платежу СТО ДП «Фірма «Емералд Моторе», який було оплачено позивачем згідно платіжного доручення № 235407 від 26.07.2021, а кошти списано відповідно до повідомлень № 00445798 на суму 29 991 грн 53 коп. та № 00445798 на суму 10 227 грн 74 коп.

Отже, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП станом на 22.07.2021 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» згідно полісу № ЕР 202952924 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із лімітом відповідальності 130 000 грн 00 коп. за шкоду заподіяну майну, та франшизою 0 грн 00 коп.

13.09.2021 відповідачу було вручено заяву про виплату страхового відшкодування № 30763 (за вих. № 2550 від 07.09.2021), однак відповідач страхове відшкодування не сплатив, що стало підставою звернення з даним позовом до суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договорами страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування та у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма міститься у ст. 993 Цивільного Кодексу України.

За приписами ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання, за страховим випадком позивачем складено страхові акти № 00439709 від 19.08.2021, № 00439709/доплата від 27.09.2021 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 40 219 грн 27 коп., які були списані з суми авансового платежу СТО ДП «Фірма «Емералд Моторе», який було оплачено позивачем згідно платіжного доручення № 235407 від 26.07.2021, а кошти списано відповідно до повідомлень № 00445798 на суму 29 991 грн 53 коп. та № 00445798 на суму 10 227 грн 74 коп.

Оскільки встановлено, що автомобіль «SsangYong KORANDO» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ТДВ "СК "КРЕДО" за полісом № 202952924, саме ця особа в даному випадку є відповідальною за завдані збитки, до позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правову позицію, що згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ СК Уніка) як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України від Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «SsangYong KORANDO» д/н НОМЕР_2 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 12.1 ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналогічний припис викладений у ст. 9 Закону України "Про страхування".

Згідно зі ст. 9 Закону України Про страхування франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до умов полісу ЕР № 202952924 розмір франшизи складає 0 грн 00 коп., а ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 130 000 грн 00 коп.

Відповідач у відзиві, сформованому 27.01.2023 в системі «Електронний суд» (вх. № 1847/08-08/23) визнав позовні вимоги в розмірі 10 227 грн 74 коп., у зв`язку із частковою сплатою суми страхового відшкодування у розмірі 29 991 грн 53 коп.

Враховуючи сплату відповідачем позивачу у справі страхового відшкодування в розмірі 29 991 грн 53 коп. після відкриття провадження у справі, предмет спору в цій частині відсутній.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Сума страхового відшкодування в розмірі 10 227 грн 74 коп. залишилася відповідачем не сплаченою.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені.

Відповідач доказів сплати страхового відшкодування 10 227 грн 74 коп. не надав.

Таким чином, судом задовольняються вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 10 227 грн 74 коп. страхового відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що в разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Згідно з п. 5 ч. 1, ч. 5 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України, судового збору в розмірі 423 грн 04 коп., що складає 50 відсотків судового збору, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, про що судом постановлено відповідну ухвалу - за наявності відповідного клопотання позивача.

Крім того, позивач має право звернутися до Господарського суду Запорізької області з відповідним клопотанням про повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 634 грн 93 коп. за подання позову щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 29 991 грн 53 коп. (у зв`язку з закриттям провадження у справі).

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 423 грн 03 коп. покладаються на відповідача.

Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено при наданні відповідної заяви у передбаченому ГПК України порядку та строк, а також доказів на їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (пр. Моторобудівників, 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА (04112 м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, ідентифікаційний код юридичної особи 20033533) 10 227 (десять тисяч двісті двадцять сім) грн. 74 коп. страхового відшкодування, 423 (чотириста двадцять три) грн. 03 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі щодо стягнення 29 991 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 53 коп. страхового відшкодування.

Рішення оформлено та підписано 05.05.2023.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.