ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. Справа№ 910/152/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Безрук Д.Д.

за участю представників сторін:

прокурор:Гудков Д.В.;

від позивача1:Дяк Ю.М.;

від позивача 2: не з`явився

від відповідача 1: Кулініч В.О.;

від відповідача 2:Стапінський В.О.

від відповідача 3:Сизоненко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023

у справі №910/152/23 (суддя Нечай О.В.)

за позовною заявою заступника керівника Одеської обласної прокуратури , який діє в інтересах держави в особі:

1) Міністерства охорони здоров`я України,

2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України

до 1) Фонду державного майна України,

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін"

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/152/23 за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України, 2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" в частині вимог про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса (п. 4 прохальної частини позову);

- усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно (п. 5 прохальної частини позову).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд вказав, що в провадженні Господарського суду Одеської області вже перебуває справа № 916/697/21 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України, 2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" в частині зазначених вище вимог.

Судом зазначено, що у справах № 910/152/23 та № 916/697/21 аналогічні підстави позову та предмет (по різному викладений, але однаковий по суті) в частині вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/152/23 від 09.01.2023 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що підстави позову у справі № 910/152/23 не є такими ж самими, як у справі № 916/697/21, оскільки заявлені у справі № 910/152/23 позовні вимоги обґрунтовано, зокрема, порушенням інтересів держави в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені В.П.Чкалова» через незаконність приватизації нерухомого майна, що входять до складу комплексу будівель та споруд державного закладу хорони здоров`я. Наведені у справі № 910/152/23 підстави не зазначались в обгрунтування позовних вимог, заявлених у справі № 916/697/21.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали дійшов передчасних висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, в результаті чого невірно застосував усталену практику Верховного Суду стосовно п.3 ч.1 ст. 175 ГПК України у справі № 910/152/23.

Крім того, апелянт посилається на те, що у поданій до Господарського суду міста Києва позовній заяві прокурором заявлено позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень органів приватизації, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зобов`язання повернути його, що направлені на забезпечення належного та ефективного захисту майнових прав держави, зокрема, на усунення перешкод у реалізації власником повноважень щодо розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Натомість, постановлена ухвала суду першої інстанції обмежує ефективний захист відповідних інтересів держави та досягнення законної мети цього позову, яка полягає у поновленні порушеного майнового права держави та у поверненні до державної власності майна закладу охорони здоров`я, адже, вказана ухвала суду перешкоджає розгляду в межах одного провадження всіх заявлених прокурором позовних вимог, що пов`язані між собою і ґрунтуються на одних й тих самих правових підставах та фактичних обставинах.

Короткий зміст додаткових пояснень Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до апеляційної скарги

Прокурор у березні 2021 року звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, ТОВ «ДРАЙВ-ІН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивачів - Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності та зобов`язання повернути майно (справа № 916/697/21).

В якості підстави позову прокурором було зазначено фактичні обставини щодо незаконної, за відсутності дозволу власника, приватизації об`єкта культурної спадщини, що не підлягав приватизації. Правову позицію прокурора обґрунтовано положеннями ст. ст. 1, 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», ст. ст. 203, 204, 215, 216, 236 ЦК України.

Водночас, судом попередньої інстанції у справі № 910/152/23 не прийнято до уваги, що прокурором з метою забезпечення належного та ефективного захисту інтересів держави подавалась заява про зміну предмету позову та залучення співвідповідача у справі № 916/697/21 за вищевказаною позовною заявою.

Зокрема, у вказаній заяві прокурор просив суд першої інстанції у справі № 916/697/21 розглядати позов з урахуванням зміненого предмету позову, а саме доповненого позовними вимогами про визнання незаконними та скасування наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.08.2018 № 1040, від 28.09.2018 № 1157 та Фонду державного майна України (далі-ФДМУ) від 18.09.2018 № 1196 в частині доповнення Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, а саме: 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв. м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5.

Крім того, у поданій заяві про зміну предмету позову у справі № 916/697/21 прокурором в обґрунтування своєї позиції наведено норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 10, 11, 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», ст. ст. 21, 178, 391 ЦК України, які не були зазначені в якості правової підстави у первинному позові.

Однак, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, предметом розгляду якого було питання можливості задоволення заяви прокурора про зміну предмету позову у справі № 916/697/21, у своїй постанові від 27.06.2022 дійшов висновку, що за своєю правовою природою така заява прокурора про зміну предмету позову є новим позовом, який містить інші підстави та заявлено до іншого відповідача - ФДМУ.

Таким чином, судом касаційної інстанції відмовлено прокурору у зміні предмету позову у справі № 916/697/21 шляхом його доповнення новими позовними вимогами, а також у доповненні позову новими обставинами і додатковими нормами матеріального права в якості підстав позову, які наразі наведено лише у позовній заяві у справі № 910/152/23.

Отже, позовні вимоги у справі № 910/152/23 є іншим позовом, предмет, підстави, нормативне обґрунтування та склад учасників якого значно відрізняються від позову у справі № 916/697/21.

Тобто, наразі прокурором до судів подано 2 наступні позовні заяви щодо одного предмету спору - спірного нерухомого майна - з різними предметами позовів та їх підставами:

Так, підстави позовів: справа №916/697/21: ст. ст. 1, 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини»; ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»; ст. ст. 203, 204, 215, 216, 236 ЦК України;

справа №910/152/23: ст. ст. 10,11,12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»; ст.16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»; ст.26 Закону України «Про курорти»; ст. ст. 21, 178, 391 ЦК України.

Предмет позовів: справа № 916/697/21: визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2018 спірного нерухомого майна; зобов`язання повернути майно до державної власності;

справа №910/152/23: визнання незаконними та скасування наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.08.2018 № 1040, від 28.09.2018 № 1157 та Фонду державного майна України від 18.09.2018 № 1196 в частині доповнення Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, позицією щодо спірного нерухомого майна; визнання недійним договору купівлі-продажу від 26.12.2018 спірного нерухомого майна; усунення перешкод власнику - державі у розпорядженні та користуванні спірним нерухомим майном шляхом зобов`язання повернути його до державної власності та в оперативне управління.

Враховуючи вищевикладене, апелянт зауважує, що зазначене свідчить про передчасність висновку суду першої інстанції у справі № 910/152/23, що у провадженні Господарського суду Одеської області вже перебуває справа № 916/697/21 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Узагальнені доводи відзиву відповідача-1 Фонду державного майна України на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-1 у своєму відзиві, наданому до суду 31.03.2023, зазначає, що ухвала суду прийнята при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає , а ухвалу слід залишити без змін.

Крім того, відповідач -1 вказує, що пред`явлення прокурором нового позову з тих же самих підстав, з тим же предметом позову та між тими самими сторонами є спробою для доповнення позовних вимог обставинами, які не були заявлені прокурором з суб`єктивних підстав у межах справи № 916/697/21, а отже в розумінні ст. 43 ГРК України є зловживанням процесуальними правами.

Також Фонд звертає увагу, що прокурором на адресу суду апеляційної інстанції подано «пояснення до апеляційної скарги» від 23.02.2023, проте Фонд вважає, що вони за своєю суттю є доповненнями до апеляційної скарги, отже до вказаних пояснень мають застосовуватись вимоги ст. 266 ГПК України. Крім того, прокурором порушено строк на подання доповнень на апеляційну скаргу, встановлений ст. 266 ГПК України, будь яких клопотань про поновлення строку на подачу вищевказаного документа відповідно до ст. 119 ГПК України прокурором не надано, у зв`язку з чим надані прокурором пояснення мають бути залишені без розгляду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу відповідача-2 Регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-2 у своєму відзиві, наданому до суду 07.04.2023, зазначає, що ухвала суду прийнята при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає , а ухвалу слід залишити без змін.

Також, відповідач-2 вважає, що посилання прокурора у новому позові (910/152/23) на Закон України «Про курорти» є безпідставним, оскільки підставами позову є обставини, які обгрунтовують вимогу, а не посилання на норми закону.

Крім того, 02.03.2023 року на адресу Регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надійшли пояснення до апеляційної скарги. Проте, на думку відповідача -2, що вони є доповненнями до апеляційної скарги, отже, до вказаних пояснень мають застосовуватись вимоги ст. 266 ГПК України. Також вважає, що прокурором порушено строк на подання доповнень на апеляційну скаргу, встановлений ст. 266 ГПК України, будь яких клопотань про поновлення строку на подачу вищевказаного документа відповідно до ст. 119 ГПК України прокурором не надано, у зв`язку з чим, надані прокурором пояснення мають бути залишені без розгляду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу відповідача-3 ТОВ "Драйв-Ін"

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-3 у своєму відзиві, наданому до суду, зазначає, що апеляційна скарга прокуратури підлягає частковому задоволенню, а саме: ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, зокрема, п. 1 оскаржуваної ухвали підлягає залишенню без змін, в частині вимог до Регіонального відділення ФДМУ по Одеській та Миколаєвській областях має бути відмолено у відкритті провадження, а в частині вимог до Фонду державного майна України позов має бути залишено без розгляду (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Також зазначає про те, що посилання прокурора у новому позові (910/152/23) на Закон України «Про курорти» є безпідставним, оскільки підставами позову є обставини, які обгрунтовують вимогу, а не посилання на норми закону. Вважає, що з фактичної сторони підстави позову у справі № 916/697/21 і у цій справі є цілком ідентичними. Крім того, посилання на ч. 2 ст. 26 Закону України "Про курорти" є хибним і зроблено штучно щоб обґрунтувати "інші підстави".

Товариство також вказує, що вимоги щодо скасування наказів Регіонального відділення Фонду державного майна України утворюють виключну підсудність за правилами ч. 3 ст. 30 ГПК України, оскільки стосуються майнових прав на нерухоме майно. Дві підстави для виключної підсудності, перша з яких передбачає розгляд Господарським судом м. Києва, а друга - Господарським судом Одеської області. Однак, суд першої інстанції не врахував положення цієї норми, що призвело до помилкового відкриття провадження, в якому об`єднанні позовні вимоги, які за виключною підсудністю мають розглядатися в різних судах. Такі обставини, на його думку, є підставою для відмови у відкритті провадження у відповідній частини.

Крім того, відповідач-3 зазначає, що прокуратура не обґрунтувала право на звернення до суду в порядку ч.2 і ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки прокуратурою не виконані необхідні передумови для обґрунтування здійснення повноважень на представництво у даній справі. Підхід до такого обґрунтування був суто формальним намаганням сховати за кількістю паперу відсутність сутнісного навантаження і заходів реагування на стверджувану бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України (далі-МОЗ) з боку прокуратури. Також суперечливі дії у поведінці прокуратури підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 43 ГПК, а саме: протягом засідань в травні-червні 2021 року у справі № 916/697/21 прокуратура стверджує, що вона не має оскаржувати рішення ФДМУ про приватизацію. Згодом, 13.07.2021 прокуратура подає заяву про "зміну предмету" якою по суті намагається інсталювати в це провадження новий позов. Далі, 14.02.2022, без виклику учасників справи, суд постановляє ухвалу про прийняття заяви і, незважаючи на касаційне оскарження у цій справі, передає справу до Господарського суду міста Києва. Після перегляду справи касаційним судом і повернення справи до Господарського суду Одеської області прокуратура подає позов до Господарського суду міста Києва із вимогами аналогічними тим, які були прийняті ухвалою від 14.02.2022 р., а після часткової відмови у відкритті провадження подає апеляційну скаргу.

Товариство просило апеляційну скаргу задовольнити частково, змінити оскаржувану ухвалу з мотивів наведених у даному відзиві та застосувати до прокуратури заходи примусу, передбачені ч. 2 ст. 246 ГПК України, щодо зловживання процесуальними правами і неналежного виконання професійних обов`язків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2023 справу №910/152/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/152/23 до Північного апеляційного господарського суду.

20.02.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/152/23 у 2 томах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23 та справу призначено до розгляду на 10.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 розгляд справи №910/152/23 відкладено на 01.05.2023.

Явка представників сторін

Позивач-2 у судове засідання, призначене на 01.05.2023, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Прокурор, представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 01.05.2023 підтримали доводи апеляційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Предстаники відповідача-1, відповідача -2 у судовому засіданні апеляційної інстанції 01.05.2023 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення з підстав наведених у відзивах на апеляційну скаргу, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23, без змін.

Відповідач-3 частково заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав, викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України (далі - позивач-1), Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України (далі - позивач-2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України (далі - відповідач-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" (далі - відповідач-3), у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.08.2018 № 1040 "Про включення до переліку об`єктів малої приватизації об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса", що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін";

- визнати незаконним та скасувати підпункт 6 пункту 2 наказу Фонду державного майна України від 18.09.2018 № 1196 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27 березня 2018 року № 447 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році", яким розділ "Регіональне відділення по Одеській області" додатка 3 "Перелік окремого майна", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 № 447, доповнено позицією: 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5;

- визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 28.09.2018 № 1157 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м", що розташований за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, який знаходиться на балансі орендаря Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладений між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса;

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірне нерухоме майно, яке є пам`яткою архітектури місцевого значення, не підлягало приватизації в силу приписів Законів України «Про тимчасову заборону приватизації пам`яток культурної спадщини», «Про приватизацію державного і комунального майна», «Про курорти», Основ законодавства України про охорону здоров`я, проте, було протиправно відчужене у спосіб, що не відповідає чинному законодавству, зокрема, без обов`язкового дозволу власника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/152/23 за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України, 2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" в частині вимог про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса (п. 4 прохальної частини позову);

- усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно (п. 5 прохальної частини позову).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції вказав, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/697/21 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України, 2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" в частині зазначених вище вимог.

Судом зазначено, що у справах № 910/152/23 та № 916/697/21 аналогічні підстави позову та предмет (по різному викладений, але однаковий по суті) в частині вимог про визнання недійгим договору кіпівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно.

В іншій частині, суд дійшов висновку, позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстав для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому в цій частині відкрив провадження у справі.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновками суду першої інстанції в чатині відмови у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає справу №910/152/23 у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині відмови у відкритті провадження у справі, а саме:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса (п. 4 прохальної частини позову);

- усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно (п. 5 прохальної частини позову).

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі в частині відмови у відкриті провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 175 ГПК України в частині зазначених вище вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відмовити у відкритті провадження на цій підставі можливо лише за сукупності усіх трьох ознак спору, а саме: а) спір між тими ж сторонами; б) спір з тим самим предметом; в) спір з тих самих підстав.

Тому, у цій справі, для правильного застосування п.3 ч.1 ст.175 ГПК України необхідним є дослідження суб`єктного складу, предмету та підстав позову у порівнянні з підставами, заявленими у справі №916/697/21.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-праових відносин.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такими обставинами є юридичні факти, тобто такі, які зумовлюють правові наслідки і з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків.

Судом апеляційної інстанції досліджено суб`єктний склад у справі, яка розглядається, та у справі №916/697/21, встановивши, що у справі №910/152/23 Державний заклад "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України визначено прокурором в якості позивача, в той час, як у справі № 916/697/21 вказану особу залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у березні 2021 року прокурор звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, ТОВ «ДРАЙВ-ІН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивачів - Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності та зобов`язання повернути майно (справа № 916/697/21).

В якості підстави позову прокурором було зазначено фактичні обставини щодо незаконної, за відсутності дозволу власника, приватизації об`єкта культурної спадщини, що не підлягав приватизації. Правову позицію прокурора обґрунтовано положеннями ст. ст. 1, 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», ст. ст. 203, 204, 215, 216, 236 ЦК України.

Водночас, прокурором подано заяву про зміну предмету позову та залучення співвідповідача у справі № 916/697/21. Зокрема, у вказаній заяві прокурор просив суд першої інстанції розглядати позовні вимоги з урахуванням зміненого предмету позову, в частині доповнення позову вимогами про визнання незаконними та скасування наказів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.08.2018 № 1040, від 28.09.2018 № 1157 та Фонду державного майна України від 18.09.2018 № 1196 в частині доповнення Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, а саме: 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв. м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5.

Окрім того, у поданій заяві про зміну предмету позову у справі № 916/697/21 прокурором в обґрунтування своїх вимог наведено норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 10, 11, 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», ст. ст. 21, 178, 391 ЦК України, які не були зазначені в якості правової підстави у первинному позові.

Звертаючись до суду з вказаними вимогами було обумовлено необхідністю досягнення ефективного способу захисту порушених прав та інтересів держави через незаконність приватизації нерухомого майна - об`єкта культурної спадщини, що входить до складу комплексу будівель та споруд державного закладу охорони здоров`я. Адже, вищевказані акти індивідуальної дії (накази) органів приватизації покладено в основу спірних правовідносин. Так, саме на їх підставі проведено приватизацію спірного нерухомого майна, яке в силу Закону вилучено з цивільного обороту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, предметом розгляду якого було питання можливості задоволення заяви прокурора про зміну предмету позову у справі № 916/697/21, у своїй постанові від 27.06.2022 дійшов висновку, що за своєю правовою природою така заява прокурора про зміну предмету позову є новим позовом, який містить інші підстави та заявлено до іншого відповідача - ФДМУ.

Таким чином, судом касаційної інстанції відмовлено прокурору у зміні предмету позову у справі № 916/697/21 шляхом його доповнення новими позовними вимогами, а також у доповненні позову новими обставинами і додатковими нормами матеріального права, які наразі наведено лише у позовній заяві у справі № 910/152/23.

Як вбачається з матеріалів справи № 910/152/23, позовні вимоги обґрунтовано додатковою підставою, яку не було наведено у позовній заяві у справі № 916/697/21 - порушенням інтересів держави в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» через незаконність, в порушення положень ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 26 Закону України «Про курорти», приватизації нерухомого майна, що входить до складу комплексу будівель та споруд державного закладу охорони здоров`я.

Отже, позовна заява у справі № 910/152/23 є іншим позовом, предмет, підстави, нормативне обґрунтування та склад учасників якого значно відрізняються від справи № 916/697/21, що у свою чергу, свідчить про передчасність та помилковість висновків суду першої інстанції стосовно застосування п. 3 ч. 1 ст. 175 ГПК України та відмову у відкриття провадження у частині вказаних вимог під час постановления оскаржуваної ухвали від 09.01.2023 у справі № 910/152/23.

Посилання у відзиві відповідача-2 про те, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, а саме: п. 1 оскаржуваної ухвали підлягає залишенню без змін; в частині вимог до Регіонального відділення ФДМУ по Одеській та Миколаєвській областях має бути відмолено у відкритті провадження; а в частині вимог до Фонду державного майна України позов має бути залишено без розгляду та щодо порушення виключної підсудності, колегією суддів відхиляються на підставі ч.1 ст. 269, ст. 271 ГПК України.

Колегія суддів вважає, що дії прокурора в межах справи № 910/152/23 узгоджуються з вимогами процесуального законодавства, що спростовує доводи відповідача-1 та відповідача-3 про зловживання прокуратурою процесуальними правами у розумінні ст. 43 ГПК України, а в свою чергу, визнання дій учасників справи як зловживання процесуальними правами є правом суду, яке ним реалізовується залежно від конкретних обставин справи.

Стосовно тверджень відповідачів, в що подані до суду пояснення прокурора до апеляційної скарги за своєю суттю є доповненням до апеляційної скарги, до якого слід застосовувати положення ст. 266 ГПК України, колегія суддів вважає є безпідставними, оскільки подані до суду апеляційної інстанції пояснення містять лише більш розгорнуту позицію прокуратури, що узгоджується із приписами ч.1 ст. 42 та ч.6 ст. 270 ГПК України.

Таким чином, апеляційна скарга прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/152/23 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23 підлягає скасуванню в частині вимог про відмову у відкритті провадження у справі, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23 підлягає скасуванню в частині вимог про відмову у відкритті провадження у справі, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271,275, 277, 281-284, ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/152/23 скасувати в частині відмови у відкритті провадження у справі, а саме: визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Драйв-Ін», щодо передачі у власність 49/100 частини нежитлової будівлі, загальною площею 350кв.м., яка розташована за адресоюм.Одеса, Франзуцький бульвар, 85/5; усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державному закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частини нежитлової будівлі, загальною площею 350кв.м., розташованої за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 85/5, щляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв-Ін» повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно та передати в цій частині позовні вимоги до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

3. Матеріали справи № 910/152/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 10.05.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко