ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Справа №918/692/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Павлюк І.Ю. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.;

за участю представників сторін:

позивача: Кисіль Андрій Вікторович (поза межами приміщення суду);

відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВ "Устя Агро" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року, м. Рівне, суддя Марач В.В., повний текст складено 13 лютого 2023 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Устя Агро"

про стягнення 248 012,4 грн.

Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2022 року, АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ТОВ "Устя Агро" про стягнення 248 012,40 грн.

13 лютого 2023 року, рішенням Господарського суду Рівненської області позов АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Устя Агро" 247 156,83 грн., з яких: 163 134,03 грн. - основного боргу, 10 232,47 грн. - пені, 11 386,72 грн. - 7% штрафу, 8 808,34 грн. - 3% річних, 53 595,27 грн. - інфляційних втрат та 3 720,19 грн. - судового збору, а в решті позову щодо стягнення 855,57 грн. - відмовлено.

ТОВ "Устя Агро" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки директор ТОВ "Устя Агро", при підписанні Договору складського зберігання зерна №75-ЗБ/2020 від 26 жовтня 2020 року діяв з перевищенням повноважень, без надання дозволу на його укладення з боку загальних зборів учасників товариства.

Дане твердження апелянта ґрунтується на тому, що статутом ТОВ "Устя Агро", на підставі якого діяв директор Родюк-Цурков А.В., не передбачено іншого порядку чи інших умов надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості чистих активів товариства, відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, аніж встановлене ч.2 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" - шляхом приймання відповідного рішення загальними зборами учасників товариства.

Доводячи, що спірна угода перевищує 50% вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, апелянт долучає до матеріалів апеляційної скарги Звіт про фінансові результати за 2019 рік, з якого вбачається, що:

- станом на кінець 2019 року (графа (колонка) "За звітний період в розділі 2 Звіту, код рядка - 2350) чисті активи ТОВ "Устя Агро" становили -149,2 тис. грн. (від`ємне значення);

- станом на початок 2020 року (графа (колонка) "На кінець звітного року" в розділі 1 Звіту, код рядка - 1495) показники ТОВ "Устя Агро" становили -139,2 тис. грн. (від`ємне значення).

Крім того, долучаючи Звіт про фінансові результати за 2019 рік, апелянт просить поновити строк для його долучення до матеріалів справи, посилається на те, що докази, які не були подані до суду першої інстанції через відсутність інформації про наявність такої судової справи, повинні бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки мають істотне значення для правильного вирішення справи.

АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки питання обсягу повноважень директора ТОВ "Устя Агро" було б доречним при розгляді позовної вимоги щодо визнання недійним Договору складського зберігання зерна №75-ЗБ/2020 від 26 жовтня 2020 року, проте відповідач до суду з такою заявою не звертався, також, відповідачем не долучалась фінансова звітність, тому у суду першої інстанції взагалі були відсутні підстави для застосування ч.2 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

В той же час, предметом спору у суді першої інстанції було не питання дійсності договору, а підставність стягнення заборгованості з ТОВ "Устя Агро" за фактично вже надані послуги.

На підтвердження обґрунтованості заявлених вимог зазнаяає, що відповідач, укладаючи договір складського зберігання мав намір забезпечити зберігання зерна, а позивач - отримати кошти за надані послуги. Отже, вказаний правочини спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені його змістом, а посилання на відсутність повноважень у директора на підпис вважає спробою підмінити предмет спору.

Відповідач, укладаючи договір складського зберігання мав намір забезпечити зберігання зерна, а позивач мав намір отримати кошти за надані послуги оскільки виставляв рахунки, підписував акти виконаних робіт. Отже, вказаний правочини спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені змістом правочину, а посилання апелянта на відсутність повноважень у директора підписувати Договір є спробою підмінити предмет спору та змістити фокус на дослідження питання дійсності правочину, хоча останнє не було та не є предметом спору.

У відзиві АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", також, просить відмовити у задоволенні клопотання представника апелянта про долучення до матеріалів справи нових доказів (копії фінансової звітності ТОВ "Устя Агро" та копії квитанції №2), так як ТОВ "Устя Агро" було належним чином повідомлене про наявність спору у суді першої інстанції, проте своїми процесуальними правами надати відзив на позов не скористалося.

27 березня і 21 квітня 2023 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою ТОВ "Устя Агро" було відкрито апеляційне провадження та призначено її розгляд на 24 квітня 2023 року в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи і вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Більше того, ухвалою апеляційного суду від 27 березня 2023 року явка представників обов`язковою не визнавалась, а доводи ТОВ "Устя Агро" викладені безпосередньо у апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

26 жовтня 2020 року, між АТ "ДПЗКУ", як зерновим складом, та ТОВ "Устя Агро", як поклажодавцем, було укладено Договір складського зберігання зерна №75-ЗБ/2020, згідно умов якого поклажодавець передає зерно, а зерновий склад приймає його на зберігання за встановленими тарифами на умовах, визначених Договором, і в установлений строк зобов`язаний повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим Договором та законодавством. (а.с.9-21)

Згідно з п.3.3 Договору №75-ЗБ/2020, на поклажодавця покладено обов`язок своєчасно розрахуватися за надані йому послуги з приймання, оформлення (переоформлення), доробки, зберігання, відвантаження зерна та надання додаткових послуг пов`язаних із зберіганням зерна.

У жовтні 2020 року, на виконання умов Договору №75-ЗБ/2020, ТОВ "Устя Агро" передало за складськими квитанціями №556 від 27 жовтня 2020 року, №668 від 28 жовтня 2020 року, №797288 від 31 жовтня 2020 року на зберігання АТ "ДПЗКУ" зерно соняшника н/кл 2020 року у кількості 68 764,00 кг. (а.с32-34)

31 жовтня 2020 року, між АТ "ДПЗКУ" (в особі філії АТ "ДПЗКУ" "Старокостянтинівский елеватор") та ТОВ "Устя Агро" підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №511, в якому відображено, що позивач згідно умов Договору №75-ЗБ/2020, надав послуги щодо сушки, оформлення, приймання, очищення та зберігання зерна соняшника на загальну суму 162 220,61 грн., а відповідач їх прийняв. (а.с.25)

31 жовтня 2020 року, АТ "ДПЗКУ" виставлено рахунок на оплату №511 на загальну суму 162 220,61 грн. за вищевказані надані послуги, однак рахунок не оплачено не було. (а.с.35)

04 листопада 2020 року, ТОВ "Устя Агро", в порядку визначеному Договором №75-ЗБ/2020, подано заяву на переоформлення зерна, наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Старокостянтинівський елеватор" "Про переоформлення хлібопродуктів" №113 від 04 листопада 2020 року соняшник н/кл 2020 року у кількості 687 64,00 кг переоформлено на ПП "КОМПАНІЯ ЄВРОТРЕЙД".

04 листопада 2020 року, між АТ "ДПЗКУ" (в особі філії АТ "ДПЗКУ" "Старокостянтинівский елеватор") та ТОВ "Устя Агро" підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №534, згідно якого позивач надав послуги щодо зберігання та переоформлення соняшника, а відповідач їх прийняв. (а.с.36)

04 листопада 2020 року, ТОВ "Устя Агро" виставлено рахунок на оплату №534 на загальну суму 456,71 грн. за надання вищевказаних послуг, однак станом на дату подання позовної заяви рахунок відповідачем також не оплачено.

11 грудня 2020 року, АТ "ДПЗК" направило ТОВ "Устя Агро" лист-нагадування №1594 з проханням погасити 162 677,32 грн. - заборгованості за Договором №75-ЗБ/2020. (а.с.37)

11 березня 2021 року, АТ "ДПЗКУ" направило ТОВ "Устя Агро" претензію №288 щодо необхідності оплати у розмірі 189 180,40 грн. (з урахуванням штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат). (а.с.40-41)

06 вересня 2022 року, АТ "ДПЗКУ" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ТОВ "Устя Агро" про стягнення 248 012,40 грн. (а.с.1-8)

13 лютого 2023 року, рішенням Господарського суду Рівненської області позов АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Устя Агро" 247 156,83 грн., з яких: 163 134,03 грн. - основного боргу, 10 232,47 грн. - пені, 11 386,72 грн. - 7% штрафу, 8 808,34 грн. - 3% річних, 53 595,27 грн. - інфляційних втрат та 3 720,19 грн. - судового збору, а в стягнення 855,57 грн. - відмовлено. (а.с.72-75)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст.16 ЦК України, договором або іншим законом.

За приписами ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно п.1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно п.1 ст. 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Як встановлено з матеріалів справи, 26 жовтня 2020 року, між АТ "ДПЗКУ", як зерновим складом, та ТОВ "Устя Агро", як поклажодавцем, було укладено Договір складського зберігання зерна №75-ЗБ/2020, згідно умов якого поклажодавець передає зерно, а зерновий склад приймає його на зберігання за встановленими тарифами на умовах, визначених Договором, і зобов`язаний в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим Договором та законодавством.

На виконання умов Договору №75-ЗБ/2020 між сторонами було підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- №511 від 31 жовтня 2020 року про надання послуг щодо сушки, оформлення, приймання, очищення та зберігання соняшника на 162 220,61 грн.;

- №534 від 04 листопада 2020 року про надання послуг щодо зберігання та переоформлення соняшника на 456,71 грн.;

Проте, відповідач, виставлені рахунки не оплатив, на претензії від 11 грудня 2020 року і 11 березня 2021 року про сплату заборгованості - не відреагував, фактично залишивши неоплаченими надані йому послуги, не повідомивши причини невиконання взятих на себе зобов`язань.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.10.4 та п.10.5 Договору №75-ЗБ/2020, оплата має бути здійснена у строк до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому були надані послуги або виставлений рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 162 677,32 (162 220,61 + 456,71) грн. - основного боргу за Договором складського зберігання зерна від 26 жовтня 2020 №75-ЗБ/2020, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що директор ТОВ "Устя Агро" Родюк-Цурков А.В., підписуючи спірну угоду, діяв з перевищенням повноважень, оскільки ціна договору (162 677,32 грн.) перевищує 50% вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності (за 2019 рік) колегія суддів зазначає, що дійсно за ч.1 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи не вправі перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для звільнення даної юридичної особи від взятих нею зобов`язань за укладеним договором, оскільки даний правочин є чинним, не був розірваний та недійсним не визнавався.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Устя Агро", як поклажодавець за спірним Договором №75-ЗБ/2020, та на його виконання 27-30 жовтня 2020 року передало позивачу на зберігання 68 764,00 кг зерна соняшника, а потім прийняло надані останнім послуги з приймання, оформлення, очищення, сушки та зберігання цього зерна, підписавши Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №511 на загальну вартість послуг 162 220,61 грн. (відповідно узгоджених тарифів) та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №534 по надання послуг зі зберігання та переоформлення соняшника на ПП "КОМПАНІЯ ЄВРОТРЕЙД" на суму 456,71 грн. Тобто, після укладення відповідної угоди, відповідач вчинив ряд дій, які вказують на схвалення вказаного правочину відповідачем.

Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Тому, посилання відповідача, як на підставу у відмовлені позову, на те, що даний Договір укладений директором товариства з перевищенням повноважень є безпідставними та не приймаються до уваги.

АТ "ДПЗКУ" просить, також, стягнути з відповідача на свою користь:

- 11 386,72 грн. - 7% штрафу;

- 11 544,75 грн. - пені за період з 11 листопада 2020 по 11 травня 2021 року;

- 8 808,34 грн. - 3% річних за період з 11 листопада 2020 по 11 травня 2021 року;

- 53 595,27 грн. - інфляційних втрат за період з листопада 2020 по серпень 2022 року включно.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п.12.3 Договору №75-ЗБ/2020, зерновий склад має право нарахувати поклажодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення строків оплати вартості наданих послуг, а за прострочення понад 30 днів поклажодавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаного платежу.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем пені і 7% штрафу, апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 11 386,72 грн. - 7% штрафу і 10 232,47 грн. - пені, нараховані за період з 11 листопада 2020 по 11 травня 2021 року, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також, ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, колегія суддів погоджується з господарським судом першої інстанції, що 8 808,34 грн. - 3% річних та 53 595,27 грн. - інфляційних втрат за період з 11 листопада 2020 по 31 серпня 2022 року нараховані у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за надані послуги по Договору №75-ЗБ/2020 є обґрунтованими і підлягають до стягнення з відповідача.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Устя Агро" - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року у справі №918/692/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/692/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "05" травня 2023 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.