ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/391/23

Суддя господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву фізичної особи підприємця Белень Михайла Михайловича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи підприємця Голодняк Еріки Василівни суми 104 084,35 грн. відповідно до умов Договору-заявки на перевезення вантажу №25/04/21-01 від 25.04.2021р.

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2023 року до Господарського суду Закарпатської області звернулася фізична особа підприємець Белень Михайло Михайлович із заявою про видачу судового наказу за змістом якої просить стягнути з боржника Фізичної особи - підприємця Голодняк Еріки Василівни суми 104 084,35 грн., з яких 76 800 грн. основний борг, 3 307,66 грн.- 3% річних та 23 976,69 грн. інфляційних втрат відповідно до умов Договору-заявки на перевезення вантажу №25/04/21-01 від 25.04.2021р.

Розглянувши заяву фізичної особи підприємця Белень Михайла Михайловича, суд дійшов висновку, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України).

Як встановлено судом, вимоги фізичної особи підприємця Белень Михайла Михайловича про стягнення 3% річних у розмірі 23 976,69 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 307,66 грн. не відповідають приписам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявлені суми не є безспірною заборгованістю за своєю правовою природою та не ґрунтується на умовах договору.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти та інфляційні нарахування, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, проте становлять особливий додатковий компенсаційний вид відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та відповідно не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З приводу сплаченого заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі підприємцю Белень Михайлу Михайловичу про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи підприємця Голодняк Еріки Василівни у стягненні суми 3 307,66 грн.- 3% річних та 23 976,69 грн. інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.05.2023 р.

Суддя Ремецькі О.Ф.