ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. Справа№ 910/8062/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 27.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.12.2022 (повний текст складено та підписано 18.01.2023)

у справі №910/8062/22 (суддя О.Г. Удалова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач) про стягнення 858 931,41 грн, з яких 396 893,50 грн - пеня, 395 567,65 грн - штраф, 8 517,84 грн - інфляційні втрати та 57 952,42 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 06/19-76 від 01.07.2019 в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 у справі №910/8062/22 позов задоволено частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" 198 446,75 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста сорок шість грн 75 коп.) пені, 197 783,83 грн (сто дев`яносто сім тисяч сімсот вісімдесят три грн 83 коп.) штрафу, 8 517,84 грн (вісім тисяч п`ятсот сімнадцять грн 84 коп.) втрат від інфляції, 57 952,42 грн (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн 42 коп.) 3% річних, а також 12 883,97 грн (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят три грн 97 коп.) судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення аргументовано тим, що відповідачем вартість послуг мала оплачуватись протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги, які затверджувались постановами НКРЕКП, у т.ч. для позивача та оплачувались відповідачем, проте така оплата здійснена відповідачем поза межами передбачених строків, що є підставою для нарахування 3 % річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, проте з урахуванням клопотання відповідача суд зменшив розмір пені і штрафу на 50%.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 у справі №910/8062/22 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законом не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у тарифі НКРЕКП. Крім того, апелянт звертає увагу на необхідність зменшення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат на 99 %.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/8062/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.04.2023.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

У судове засідання 27.04.2023 з`явилися представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений шляхом доставки процесуальних документів в Електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 04.04.2023. Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд" підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку. При цьому слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі "Пономарьов проти України", no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023, якою повідомлено про призначення справи до судового розгляду в судовому засіданні 27.04.2023, була отримана в електронний кабінет ТОВ «Волиньелектрозбут» 17.03.2023. Надсилання судом апеляційної інстанції копій даних ухвал в Електронний кабінет відповідає приписам частин п`ятої та сьомої статті 6 ГПК України, і зазначені судові рішення вважаються врученими сторонам.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

01.07.2019 між позивачем (постачальник послуг) та відповідачем (замовник) укладено договір № 06/19-76 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі - договір), за умовами якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуги) в обсягах та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник сплачує постачальнику вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначається відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.

Відповідно до пп. 2 п. 3.1 договору постачальник послуг зобов`язаний затверджувати вартість послуг у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку (глав 12 та 13 в редакції додаткової угоди № 4 від 08.01.2021).

У свою чергу, згідно з пп. 4 п. 3.3 договору замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником та затвердженої регулятором.

Згідно з пп. 6 вказаного пункту договору замовник зобов`язаний проводити оплату вартості послуг виключно у грошовій формі.

Як погоджено сторонами в п. 4.3 договору, у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Вказаний договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2020.

Крім того, між сторонами вказаного договору укладено ряд додаткових угод.

Так, додатковою угодою № 1 від 01.07.2019 сторони домовились, що постачальник послуг зобов`язаний зареєструвати податкову накладну відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, а в разі несвоєчасної реєстрації - відшкодувати замовнику суму ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 03.05.2020 сторонами внесено зміни до пп. 5 п. 3.3 договору.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2020 сторонами внесено зміни до строку дії вказаного договору та погоджено, що договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2021.

Додатковою угодою № 4 від 08.01.2021 внесено зміни до пп. 2 та 3 п. 3.1 договору, а також пп. 5 п. 3.3 договору.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, між позивачем та відповідачем підписано акти приймання-передачі послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електроненергії з альтернативних джерел згідно вищевказаного договору, а саме: № 03/19-ЗТ від 30.09.2019 на суму 3 255 415,74 грн, № 0-/19-ЗТ від 31.10.2019 на суму 2 395 550,71 грн, № 05/19-ЗТ від 30.11.2019 на суму 698 796,17 грн, № 06/19-З від 31.12.2019 на суму 638 953,99 грн, № 02/20-ЗТ від 28.01.2020 на суму 2 199 189,06 грн, № 03/20-ЗТ від 31.03.2020 на суму 5 635 912,08 грн, № 11/20-ЗТ від 30.11.2020 на суму 1 849 022,58 грн, № 12/20-ЗТ від 31.12.2020 на суму 712 024,64 грн, № 01/21-ЗТ від 31.01.2021 на суму 1 053 056,33 грн, № 02/21-ЗТ від 28.02.2021 на суму 4 117 803,66 грн, № 03/21-ЗТ від 31.03.2021 на суму 9 223 959,11 грн, № 05/21-ЗТ від 31.05.2021 на суму 18 823 952,27 грн, 06/21-ЗТ від 30.06.2021 на суму 20 375 732,57 грн, № 07/21-ЗТ від 31.07.2021 на суму 19 983 930,16 грн, № 08/21-ЗТ від 31.08.2021 на суму 13 254 003,23 грн.

Для позивача розміри тарифів, які відображені у вищевказаних актах, затверджені постановами НКРЕКП, а саме від 14.11.2019 № 2384, від 26.11.2019 № 2484, від 24.12.2019 № 3158, від 28.01.2020 № 259, від 25.03.2020 № 727, від 22.04.2020 № 864, від 23.12.2020 № 2683, від 20.01.2021 № 76, від 19.02.2021 № 268, від 22.03.2021 № 482, від 21.04.2021 № 673, від 23.06.2021 № 1042, від 23.07.2021 № 1177, від 25.08.2021 № 1443, від 22.09.2021 № 1600.

При цьому затверджена НКРЕКП (регулятором) сума тарифів із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел зазначена без ПДВ, про що вказано у відповідних постановах.

Надані послуги оплачені відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи.

Проте, позивач зазначав, що відповідачем такий розрахунок здійснено не в строки, погоджені сторонами в договорі та визначені п. 13.4 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та втрат від інфляції.

Відповідач заперечуючував проти позовних вимог та подав клопотання до суду першої інстанції про зменшення розміру заявлених до стягнення позивачем неустойки (штрафу та пені) та 3% річних на 99%.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як визначено ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено п. 13.4 Правил купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затверджених постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (в редакції яка була чинна станом на момент укладення договору), протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Відповідно до вказаного пункту Правил у редакції постанови НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, ОСП (оператор системи передачі/відповідач) здійснює 100 % оплату ПУП (постачальник універсальних послуг/позивач) вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

У пп. 4 п. 3.3 договору сторонами погоджено, що замовник (відповідач) зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.

Правилами купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом не встановлено, що такі кошти можуть сплачуватись відповідачем, як оператором системи передачі, в інші строки, ніж встановлені в п. 13.4 вказаних Правил.

За вказаних обставин відповідачем вартість послуг мала оплачуватись протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги, які, як вказано вище, затверджувались постановами НКРЕКП, у т.ч. для позивача, та оплачувались відповідачем, проте така оплата здійснена відповідачем поза межами передбачених строків.

Враховуючи викладене, відповідач не виконав свої зобов`язання у строк встановлений Правилами купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, отже вимоги про стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Щодо розміру 3% річних і інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 57 952,42 грн 3% річних та 8 517,84 грн втрат від інфляції, перевіривши розрахунок яких, апеляційний суд приходить до висновку, що він є арифметично вірним.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 396 893,50 грн пені та 395 567,65 грн штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження для нарахування пені розміром подвійної облікової ставки НБУ встановлено в ст. 3 ЗУ «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до п. 4.3 договору у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Позивачем нарахування пені здійснено відповідно до обмежень, встановлених ст. 343 ГК України та ст. 3 ЗУ «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», тобто за подвійною обліковою ставкою НБУ, оскільки розмір 0,1% є більшим, ніж подвійна облікова ставка НБУ.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, суд зазначає, що такі розрахунки виконано арифметично вірно та з дотриманням норм законодавства.

Щодо клопотання про зменшення розміру пені, штрафу, 3% річних на 99%, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стверджуючи про можливість зменшення 3% річних, відповідач посилається на можливість такого зменшення відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У справі № 902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами п. 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів. Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи № 902/417/18, а саме: встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96% та їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час, як у даній справі позивачем розраховані відсотки річних в розмірі, встановленому ст. 625 ЦК України, тобто 3%, що, у свою чергу, не порушує принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.

За вказаних обставин, відсутні підстави для зменшення розміру 3% річних та втрат від інфляції, заявлених позивачем у даній справі, а отже, такі вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі, а саме 57 952,42 грн 3% річних та 8 517,84 грн втрат від інфляції.

Водночас суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, частково задовольнив клопотання відповідача і зменшив розмір пені і штрафу на 50 %.

Так, судом враховано, що відповідачем оплачено позивачу послуги зі збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та прострочення з оплати таких послуг становило незначний період.

Крім того, судом задоволено вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які носять компенсаційний характер у випадку неналежного виконання своїх грошових зобов`язань.

При цьому, позивачем під час розгляду даної справи не надано доказів понесення ним збитків у зв`язку з несвоєчасним розрахунком відповідача за надані позивачем послуги.

Враховуючи викладене та керуючись принципами збалансованості, розумності та пропорційності, які є приниципами цівільного законодавства, суд першої інстанції зменшив розмір пені та штрафу на 50%, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягнення штраф в розмірі 197 783,83 грн та пеня в розмірі 198 446,75 грн. Апеляційний суд твердження апелянта про можливість зменшення розміру штрафних санкцій до 99 % вважає неспроможними, оскільки зменшення санкцій до такого розміру фактично нівелює інститут відповідальності за порушення зобов`язання.

Щодо відсутності джерел фінансування для оплати інших витрат, аніж покриття витрат по тарифу на послуги з передачі електричної енергії, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 у справі № 910/8062/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Матеріали справи №910/8062/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.05.2023 після виходу колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук