ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Справа№ 910/8192/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Коробенка Г.П.

розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022

у справі №910/8192/22 (суддя Котков О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс»

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Скрипки І.М., Коробенка Г.П. перебувала справа №910/8192/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» на рішення Господарського суду Києва від 22.12.2022.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/8192/22 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі №910/8192/22 скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства »Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40081195, адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» (ідентифікаційний код 35617553, адреса: 01015, м. Київ, пров. Запечерний, 2) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн 50 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

10.04.2023 матеріали справи №910/8192/22 були повернуті до суду першої інстанції.

13.04.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» надійшла заява про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» у справі №910/8192/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Коробенко Г.П.

Листом від 13.04.2023 головуючий суддя у справі витребувала у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8192/22 для розгляду вищевказаної заяви.

24.04.2023 матеріали справи №910/8192/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

24.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення щодо поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення, у яких позивач просив відмовити у її задоволенні чи зменшити їх суму до 500,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції в даній справі розглянута без повідомлення учасників справи відповідно до частини 10 статті 270 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (у порядку письмового провадження без повідомлення учасників), колегія суддів вважає за необхідне розглянути заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції без проведення судового засідання та виклику сторін.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про розподіл судових витрат, дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Колегією суддів встановлено, що в апеляційній скарзі відповідач у відповідності до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи (2 000,00 грн) та зазначив, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Після прийняття 04.04.2023 постанови Північним апеляційним господарським судом у даній справі (повний текст постанови отримано відповідачем 06.04.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи), 10.04.2023 (що підтверджується відміткою «Укрпошта Експрес» на конверті) відповідач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду заяву, в якій просив суд вирішити питання про судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу, стягнувши з позивача 2 000,00 грн.

До заяви у якості додатків додані копії Договору про надання правової (правничої) допомоги №20126 від 26.01.2022, укладеного між ТОВ «Промвагонтранс» (клієнт) та адвокатом Журавель Т.С., доручення від 10.01.2023, акту від 12.01.2023 про виконання доручення від 10.01.2023 відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №20126 від 26.01.2022, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Журавель Т.С. серії ЧК №001175, а також докази відправки заяви позивачу.

Також у матеріалах справи міститься ордер серії СА №1023195 від 28.11.2022 на представництво адвокатом Журавель Т.С. інтересів ТОВ «Промвагонтранс» у Північному апеляційному господарському суді.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2022 між відповідачем (клієнтом) та адвокатом Журавель Т.С. укладено Договір про надання правової допомоги, за умовами пункту 1.1. якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги, що передбачені пунктом 2.1. цього договору, клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно пункту 1.2. Договору адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу за дорученням клієнта, які погоджується сторонами шляхом їх підписання. У кожному дорученні сторони погоджують вид і зміст правової допомоги, вартість, а також інші необхідні умови її надання.

Відповідно до пункту 4.2. Договору надання адвокатом правової (правничої) допомоги здійснюється на підставі погоджених сторонами доручень клієнта. Доручення клієнта може бути погоджене сторонами в письмовій чи усній формі.

Після надання адвокатом правової (правничої) допомоги клієнту сторони можуть підписувати Акт про виконання доручення, який підтверджує належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за відповідним дорученням клієнта, якщо належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за договором не підтверджене іншими документами, отриманими в ході виконання ним доручення клієнта або не випливає із суті доручення, сторони домовились, якщо клієнт не підписав Акт про виконання доручення впродовж 3 робочих днів з дати його отримання і не повернув Акт в межах цього ж строку адвокату, то цей Акт вважається підписаним клієнтом, а надана правова (правнича) допомога прийнятою клієнтом у повному обсязі, при цьому Акт є чинним за підписом лише одного адвоката (пункт 4.6. Договору).

Розмір винагороди адвоката визначається у відповідному доручення клієнта, погодженому сторонами. Якщо сторони не домовились про гонорар у дорученні, тоді клієнт повинен оплатити правову допомогу адвокату згідно погодинної ставки роботи адвоката, погодженої сторонами у Додатку до цього договору (пункт 5.1. Договору).

За змістом підписаного сторонами 10.01.2023 доручення (додаток до Договору) клієнт доручає адвокату представництво інтересів клієнта у судовій справі №910/8192/22 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про стягнення плати за надані послуги з накопичення вагонів у розмірі 8 719,63 грн в Північному апеляційному господарському суді.

У пунктах 2, 3 доручення сторони дійшли згоди про встановлення фіксованого розміру гонорару за надання правової допомоги та погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 2 000,00 грн.

Доручення вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору про надання правової (правничої) допомоги №20126 від 26 січня 2022 року (пункти 5, 6 доручення).

12.01.2023 адвокат Журавель Т.С. та директор ТОВ «Промвагонтранс» підписали акт про виконання доручення від 10.01.2023, в якому підтвердили, що адвокат надала клієнту наступні послуги: правовий аналіз рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 року у справі №910/8192/22, формування правової позиції у питанні апеляційного оскарження у справі №910/8192/22, проведення зустрічі між представником клієнта та адвокатом, підготовка та подання апеляційної скарги у справі №910/8192/22. Розмір гонорару адвоката становить 2 000,00 грн.

Як уже зазначалося, зміст частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах.

Отже, фактично у матеріалах справи міститься документ (акт про виконання доручення), в якому відображено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Факт понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн підтверджується наданими представником відповідача до матеріалів справи доказами.

Позивачем, у свою чергу, подані заперечення від 24.04.2023 щодо заяви відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу, у яких позивач наголошує на тому, що жоден із долучених відповідачем до матеріалів справи документів не містить інформації щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), що виключає можливість визначити співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Також позивач наголошує на відсутності доказів щодо фактичної оплати наданих послуг.

Колегія суддів не враховує наведені заперечення позивача та звертає увагу на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Стосовно відсутності інформації щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), то колегія суддів зазначає, що у відповідності до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У даному випадку гонорар адвоката погоджено сторонами Договору у фіксованому розмірі - 2 000,00 грн, що не суперечить положенням наведеної норми закону та, відповідно, не потребує зазначення адвокатом інформації щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Посилання позивача у даному контексті на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 13.10.2021 у справі №922/3858/20, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки останні не є релевантними до даної справи, адже Договір про надання правової допомоги у справі №922/3858/20 передбачав інший порядок обчислення вартості наданої правової допомоги.

Позивач наголошує, що вказаний у клопотанні розмір витрат відповідача на правничу допомогу суперечить принципу співрозмірності з ціною позову, оскільки справа є малозначою, не є складною й підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль. Також позивач наголосив на тому, що перебуває у скрутному матеріальному становищі через введений на території України воєнний стан.

Як уже наголошувалось вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подані відповідачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі позивачем, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, стосовно заперечень позивача проти розподілу витрат на правничу допомогу, викладених у заяві від 24.04.2023, колегія суддів зазначає, що такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях позивача щодо їх неспівмірності з предметом спору й хоча справа, з огляду на ціну позову, і є малозначною у відповідності до норм Господарського процесуального кодексу України та її розгляд здійснювався без виклику представників учасників справи, втім, суть судового спору зводилась до правильності тлумачення сторонами закріпленого у Договорі поняття «вагоно-доба» та порядку її обрахунку, що вимагало від відповідача аналізу його змісту в цілому, а також судової практики щодо принципів тлумачення умов договорів.

Дослідивши матеріали справи та оцінюючи надані відповідачем до заяви про розподіл судових витрат докази, колегія суддів вважає їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, підстав для зменшення розміру заявлених відповідачем до стягнення із позивача витрат на правничу допомогу до 500,00 грн, як про це просить позивач, судом не встановлено.

Посилання позивача на необхідність врахування під час вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу скрутного матеріального становища позивача через введений на території України воєнний стан колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки така обставина згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а під час вирішення питання щодо їх розподілу суд досліджує, чи відповідають такі витрати критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

Невідповідності заявленої до стягнення відповідачем суми (2 000,00 грн) названим критеріям судом апеляційної інстанції не встановлено, а відтак заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі №910/8192/22 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40081195, адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» (ідентифікаційний код 35617553, адреса: 01015, м. Київ, пров. Запечерний, 2) 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/8192/22 повернути до місцевого господарського суду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткова постанова складена та підписана після виходу судді Коробенка Г.П. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

Г.П. Коробенко