ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 травня 2023 року Справа № 903/168/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Підприємства теплових мереж "Ковельтепло"

до відповідача: фізичної особи - підприємця Рибачка Сергія Юрійовича

про визнання договору укладеним,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Ткачук А. А., довіреність № 1/158 від 15.02.2023;

від відповідача: Воробей О. В., адвокат, ордер серія АС № 1057337 від 03.04.2023.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" звернулося до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Рибачка Сергія Юрійовича в якому просить визнати укладеним індивідуальний договір № 780 від 03.11.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою м.Ковель, АДРЕСА_1 в запропонованій ними редакції.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що 07.11.2022 відповідачу було направлено два примірники договору № 780 від 03.11.2022 на основі типового договору, з яким відповідач частково не погодився та запропонував позивачу підписати протокол розбіжностей, який був частково погоджений позивачем у протоколах узгодження розбіжностей, крім запропонованою відповідачем редакцією абзаців 1, 3 п.31 розділу "Відповідальність сторін за порушення умов договору", сторони бажають передати спір до суду.

Ухвалою суду від 20.02.2023 дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме подати суду заяву про конкретизацію прохальної частини позовної заяви з зазначенням редакції договору (чи окремі спірні пункти), який позивач прохає визнати укладеним.

28.02.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. Дана з додатками приєднана до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.04.2023, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.

22.03.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву в якому просить в позові відмовити повністю, при цьому зазначає, що відповідач не ухиляється від укладення договору, оскільки 15.11.2022 підписав спірний договір № 780 з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії з протоколом розбіжностей, однак отримавши від позивача протокол узгодження розбіжностей до протоколу розбіжностей від 15.11.2022 р. до індивідуального договору №780 з власником (користувачем ) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 03.11.2022р., відповідач відмовився від його підписання, оскільки вважає його умови такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та порушують його права та інтереси. Звертає увагу суду, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, однак спірний договір містить положення (п.31 договору), які не відповідають типовому договору та не передбачені жодним нормативно-правовим актом України, оскільки і п.40 Правил Правилам надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 і умовами п. 32 Типового договору визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не більш як 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Положення щодо нарахування штрафу, як передбачено в редакції договору запропонованого позивачем, взагалі відсутні в умовах типового договору. Даний відзив з додатками приєднано до матеріалів справи.

29.03.2023 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відповідь на відзив № 319 від 27.03.2023 просить позовні вимоги задовольнити повністю, при цьому вказує, що на уточнення умов типового договору надано позивачу відповідно до Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами ст. 230, 231 Господарського кодексу України. Дана відповідь з додатками приєднана до матеріалів справи.

04.04.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заперечення на відповідь на відзив від 03.04.2023 в яких просить в задоволені позову відмовити та стягнути з позивача понесені ним судові витрати. Також подано заяву про надання документально підтверджених судових витрат по справі. Дані заперечення та заява долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.04.2023 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 04.04.2023 оголошено перерву до 02.05.2023.

28.04.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заперечення № 434 від 26.04.2023 щодо розміру витрат на правову допомогу, заявлених представником відповідача в яких просить відмовити у задоволені заяви відповідача, оскільки представником відповідача не надано доказів щодо обсягу наданих послуг, кількості витраченого часу. Дані заперечення долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 02.05.2023 представник позивача позов підтримала з підстав наведених у ньому та відповіді на відзив, представник відповідача просила позов задовольнити частково з врахуванням редакції договору запропонованого відповідно до протоколу розбіжностей.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

07.11.2022 за вихідним № 1728 позивач направив на адресу відповідача два примірники індивідуального договору № 780 від 03.11.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1, м.Ковель, які відповідач отримав 08.11.2022 (а.с.16-19).

21.11.2022 позивач отримав від відповідача один примірник підписаного з протоколом розбіжностей індивідуальний договір № 780 від 03.11.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якого відповідач запропонував спірний абзац 1 п.31 договору викласти в такій редакції: «У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.»; абзац 3 п. 31 щодо застосування штрафу - виключити (а.с.20-22).

30.11.2022 за вихідним № 1801 Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» направило ФОП Рибачку С. Ю. один примірник підписаного протоколу розбіжностей до індивідуального договору № 780 від 03.11.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії з протоколами узгодження розбіжностей від 30.11.2022 до протоколу розбіжностей від 15.11.2022 в якому не погодили запропоновані відповідачем зміни п.31 договору (а.с.23-27).

20.01.2023 позивач отримав від відповідача лист № 33/1-23 в якому останній повідомив, що відповідач не погоджується із запропонованою позивачем редакцією абзацу 1 та абзацу 3 п.31 розділу «Відповідальність сторін за порушення вимог договору» та не заперечує щодо врегулювання даних розбіжностей в судовому порядку (а.с.28).

Судом встановлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо умов договору № 780 в частині відповідальності сторін, що і стало причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі, оскільки договір залишився не укладеним та наявна згода обох сторін на вирішення переддоговірного спору судом для викладення спірного договору в єдиній редакції договору.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільним кодексом України закріплено, що:

- свобода договору відноситься до загальних засад цивільного законодавства (стаття 3), а сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627);

- сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (стаття 6);

- сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (стаття 6);

- договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11);

- цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (стаття 13);

- цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (стаття 14).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) врегульовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарським кодексом України в статті 1 встановлено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

При цьому, статтею 2 цього ж кодексу передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до статті 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

За змістом статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 649 ЦК України передбачено, що розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" направило, а ФОП Рибачок С. Ю. отримав проект договору 08.11.2022, останній підписав його, склав протокол розбіжностей та направив позивачеві 15.11.2022, який отримав його 21.11.2022.

При цьому, Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" склало лист від 30.11.2022 №1801 та направило в двох примірниках підписані протокол узгодження розбіжностей до договору, проте відповідач листом від 09.01.2023 не погодив запропоновані позивачем зміни.

Зазначені обставини представниками сторін в процесі розгляду справи підтверджені.

В такий спосіб, судом встановлено дотримання встановленого порядку укладення договору, а також передачі суду розбіжностей за договором, що залишилися неврегульованими шляхом викладення редакції договору у формі єдиного документа за рішенням суду.

Статтею 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

При цьому, у разі передачі такого спору на розгляд суду, сторони фактично погоджуються із обов`язковістю судового рішення, а також тим, що суд, приймаючи таке рішення, діє в рамках своїх дискреційних повноважень та судового розсуду з урахуванням інтересів сторін та суспільства, актів законодавства, звичаїв ділового обороту, існуючої практики договірних відносин тощо.

Таким чином, договірне зобов`язання виникає внаслідок складного юридичного факту: погоджених сторонами умов договору, а також рішення суду щодо умов договору, які не були погоджені ними, а договір, за загальним правилом, вважається укладеним з моменту набрання чинності таким рішенням та породжує господарсько-правові зобов`язання сторін.

Щодо спірного п.31 договору, а саме тверджень позивача про право конкретизувати його умови, та тверджень відповідача про невідповідність запропонованої редакції умовам типового договору, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є:1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Згідно ч.7 ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови КМУ від 8 вересня 2021 р. № 1022) затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Правила) і 5 форм типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії.

В п. 13 Правил вказано, що послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем і об`єкт надання послуг розташований не в багатоквартирному будинку, то у даному випадку повинен застосовуватись Типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.

Пунктом 40 Правил №830 встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та,, житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

В п. 32 Типового договору вказано, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі __ відсотків, але не більш як 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до частини другої статті 179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені Президентом України міністерства, інші центральні органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Згідно з частиною 3 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Водночас, слід мати на увазі, що відповідно до статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Тобто, в даному випадку, спірний договір має бути оформлений відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на основі типового договору.

Отже, спірний договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови (частина четверта статті 179 ГК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 зі справи № 921/375/17-г/14.

Проте, відповідно до змісту протоколу розбіжностей, який наданий позивачем, останній в редакції пункту 31 договору змінює (збільшує) розмір пені до 1 %(застосовуючи при цьому положення ч.3 ст. 549 ЦК україни, ч.6 ст.231 ГК України та Закон України "Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій"), хоча умовами типового договору визначено не більше 0,01%, а також додає абзац про нарахування штрафу у розмірі 7 % від суми простроченого платежу за прострочення понад 30 днів, що не відповідає типовій формі, затвердженій постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 та не є конкретизацією його умов.

Судом відхиляються твердження позивача щодо необхідності застосування до спірного пункту договору положень Закону України "Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", оскільки на переконання суду у разі прийняття пункту 31 договору в редакції позивача, відповідач у разі порушення умов договору буде нести надмірний тягар у формі збільшеної пені та додатково штрафу, який не передбачений умовами типового договору, тобто розмір відповідальності виходить за встановлені межі, що передбачив законодавець для такої категорії правочинів.

Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному(в нашому випадку ч.1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ч.3 ст. 1 Закону України "Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій"). Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. (речення перше-третє абзацу п`ятого пункту 3 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Барабаша Олександра Леонідовича щодо офіційного тлумачення частини п`ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) від 3 жовтня 1997 року № 4-зп/1997.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.(абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999.

Крім того, аналізуючи умови договору в сукупності, судом встановлено, що позивач погодився з п.27 спірного договору, що споживач (відповідач) зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за послугу сплачувати тільки пеню в розмірах, установлених цим договором, без додаткового штрафу.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Беручи до уваги викладене вище, судом встановлено, що саме відповідачем запропонована редакція спірного пункту договору, яка приймається судом, що відповідає типовому договору, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відхиленням пропозиції редакції п.31 спірного договору позивача через безпідставність та необґрунтованість та викладення договору у редакції відповідача.

Щодо заяви відповідача про стягнення з позивача 7000,00 грн витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":

- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою - п`ятою статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги відповідач надав суду: копію договору про надання правничої допомоги від 15.03.2023, який укладено між адвокатом Воробей О. В. (адвокат) та фізичною особою - підприємцем Рибачком С. Ю. (клієнт); акт прийому-передачі виконаних робіт від 03.04.2023; копію рахунку від 30.03.2023 на суму 7000,00 грн (а.с. 101-104).

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Пунктами 4.1.-4.3. договору про надання правничої допомоги від 15.03.2023 врегульовано порядок та розмір оплати, а саме зазначено, що за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 7000,00 грн на підставі виставленого адвокатом рахунку.

При цьому, в п.4.1 договору сторони також визначили, що гонорар сплачується за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, відповідно до якого п.1 визначено предмет договору, а саме:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання, підписання та подання від імені клієнта процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Проаналізувавши пункти 1, 4.1 договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що фіксована сума гонорару сплачується клієнтом у разі надання адвокатом комплексу консультаційних та юридичних послуг зазначених в п.1 договору, а не лише за надання професійної правничої допомоги при розгляді справи № 903/168/23 в господарському суді першої інстанції.

Натомість звертаючись із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем зазначено до стягнення саме фіксовану в договорі про надання правової допомоги суму - 7000,00 грн, за послуги професійної правничої допомоги наданої лише за розгляд справи в Господарському суді Волинської області. Крім того, ані рахунок, ані акт прийому-передачі виконаних робіт не містить інформації про надання послуг саме при розгляді справи № 903/168/23. Натомість зазначено, що плата здійснюється згідно договору про надання правничої допомоги від 15.03.2023, де загальний(за весь комплекс послуг) розмір становить 7000 грн., тобто судом не встановлено пов`язаність цих витрат із розглядом саме даної справи, що є обов`язком суду згідно п.1 ч.5 ст.129 ГПК України.

За наведених обставин справи, суд вважає, що заява представника відповідача від 04.04.2023, у якій він просить стягнути з позивача на користь відповідача всю суму гонорару в розмірі 7000,00 грн в рахунок компенсації понесених судових витрат- не підлягає до задоволення, оскільки умовами договору про правничу допомогу оплату в розмірі 7000,00 грн визначено за комплекс консультаційних та юридичних послуг у різних органах, установах, судових інстанціях, а не лише за послуги професійної правничої допомоги в Господарському суді Волинської області, тобто судом не встановлено пов`язаність цих витрат із розглядом саме даної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при укладені, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної сторони.

З врахуванням результатів вирішення спору, саме позивач безпідставно ухилявся від прийняття пропозицій відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід залишити за ним.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати укладеним індивідуальний договір № 780 від 03.11.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою м.Ковель, АДРЕСА_1 між Підприємством теплових мереж «Ковельтепло» та фізичною особою - підприємцем Рибачком Сергієм Юрійовичем в такій редакції:

ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР № 780

з власником (користувачем) будівлі

про надання послуги з постачання теплової енергії

м. Ковель

Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» в особі директора Бойка Володимира Івановича, що діє на підставі Статуту (далі - виконавець) з однієї сторони, та Фізична особа - підприємець Рибачок Сергій Юрійович (код НОМЕР_1 ), (далі-споживач), що діє на підставі Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з іншої сторони (далі - сторони), уклали договір про нижченаведене.

Предмет договору

1. Виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

2. Вимоги до якості послуги:

1) температура теплоносія повинна відповідати температурному графіку теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу який розміщується на офіційному сайті підприємства: http://kovelteplo.org.ua/xarakteristiki-poslugi.html;

2) тиск теплоносія повинен відповідати гідравлічному режиму теплової мережі, який розміщується на офіційному сайті підприємства: http://kovelteplo.org.ua/xarakteristiki-poslugi.html;

3. Інформація про споживача:

1) адреса: м.Ковель, вул. Драгоманова,22, район ___, область Волинська, індекс 45000;

2) опалювана площа (об`єм) приміщення - 367,5 кв. метрів

Об`єм приміщення (1176 куб. метрів);

3) максимальне теплове навантаження приміщення - 0,023 Гал/год.

4. Послуга надається за допомогою систем (необхідне підкреслити):

межами будинку;

Приміщення обладнане вузлом ( вузлами ) комерційного обліку теплової енергії

Порядковий номерЗаводський номер, назва та умовне позначення типу засобу вимірювальної технікиПоказання засобу вимірювальної техніки на дату укладення договоруМісце встановленняДата останньої періодичної повіркиМіжповірочний інтервал, роківПримітка
1№ 03045302 INVONIC20,006 ГКалНа вводі в будівлю перед загальнобудинковим вузлом обліку20214 роки

Порядок надання та вимоги до якості послуги

5. Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

6. Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 1 і 2 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем будівлі.

7. Контроль якісних та кількісних характеристик послуги здійснюється за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки.

8. У разі виникнення аварії на зовнішніх інженерних мережах постачання послуги виконавець проводить аварійно-відновні роботи у строк не більше семи діб з моменту виявлення факту аварії виконавцем або повідомлення споживачем виконавцю про аварію.

Облік послуги

9. Обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будівлю оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будівлі визначається як сума показань таких вузлів обліку.

Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

10. У разі коли будівля на дату укладення цього договору не обладнана вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будівлі визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

11. У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку теплової енергії до відновлення його роботи або заміни ведення комерційного обліку спожитої послуги здійснюється відповідно до Методики розподілу.

12. Початок періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку визначається:

за даними електронного архіву - в разі отримання з нього інформації щодо дати початку періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку;

з дати, що настає за днем останнього періодичного огляду вузла комерційного обліку, - в разі відсутності електронного архіву.

Кінцем періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку є день прийняття на абонентський облік відремонтованого або заміненого вузла комерційного обліку.

13. Початок періоду відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його втратою визначається з дня, що настає за днем останнього дистанційного отримання показань, або з дня, що настає за днем останнього зняття його показань (в усіх інших випадках).

Кінцем періоду відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його втратою є дата прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку, встановленого на заміну втраченого.

14. На час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.

Початок періоду відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, визначається з дати, що настає за днем розпломбування вузла комерційного обліку. Кінцем періоду відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, є день прийняття на абонентський облік.

15. Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється щомісяця з 25 по 30 число з 9-00 до 17-00 години виконавцем у присутності споживача або його представника, та складається акт у двох примірниках з показаннями приладу обліку теплової енергії.

16. У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань засобів вимірювальної техніки для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будівлі протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів.

Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерахунок із споживачем.

Перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.

17. Виконавець має право доступу до будівель, приміщень і споруд, у яких встановлено вузли комерційного обліку, для перевірки схоронності таких вузлів обліку, зняття показань засобів вимірювальної техніки, що є складовою вузла комерційного обліку, та періодичного огляду у порядку, визначеному статтею 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і цим договором.

Власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник (представники) має (мають) право доступу до місць установлення вузлів комерційного обліку для проведення перевірки схоронності та зняття показань. Втручання в роботу вузла комерційного обліку заборонено.

Періодичний огляд вузла (вузлів) комерційного обліку здійснюється виконавцем під час зняття показань. У разі дистанційного зняття показань періодичний огляд проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на рік.

Споживач повідомляє виконавцю про недоліки в роботі вузла комерційного обліку протягом п`яти - робочих днів з дня виявлення засобами зв`язку, зазначеними в розділі "Реквізити і підписи сторін" цього договору.

Повірка засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла (вузлів) комерційного обліку, здійснюється відповідно до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 55, ст. 1803).

Ціна та порядок оплати послуги, порядок та умови

внесення змін до договору щодо ціни послуги

18. Плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.

19. Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу становить 3485,81 гривень за 1 Гкал з ПДВ в т.ч.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу з постачання теплової енергії виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

20. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

21. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії.

22. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

23. За бажанням споживача оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

24. Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

25. Плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Права і обов`язки сторін

26. Споживач має право:

1) одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору;

2) без додаткової оплати одержувати від виконавця інформацію про ціну/тариф на послугу, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу на послугу, норми споживання та порядок надання послуги, а також про її споживчі властивості.

Така інформація надається засобами зв`язку, зазначеними в розділі "Реквізити і підписи сторін" цього договору, у строк, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації'";

3) на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуги та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна) виконавця або його представників;

4) на усунення протягом 50 годин, якщо інше не визначене законодавством, виявлених недоліків у ч наданні послуги;

5) на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості;

6) отримувати від виконавця неустойку (штраф) у розмірі 0,01 відсотка вартості середньодобового споживання послуги з постачання теплової енергії, визначеної за попередній опалювальний період (а у разі ненадання послуги у попередньому опалювальному періоді - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів), за кожен день ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості (за винятком нормативних строків проведення аварійно- відновних робіт або періоду, протягом якого здійснювалася ліквідація або усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуги, що виникли з вини споживача);

7) на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку;

8) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання послуги, зміною її споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт;

9) отримувати без додаткової оплати інформацію від виконавця засобами зв`язку, зазначеними в розділі "Реквізити і підписи сторін" цього договору, про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі у строк, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації";

10) відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169;

11) звертатися до суду в разі порушення виконавцем умов цього договору.

27. Споживач зобов`язаний:

1) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуги, що виникли з його вини;

2) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку послуги відповідно до умов цього договору та не втручатися в їх роботу;

3) оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, у строки, встановлені цим договором;

4) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм;

5) у разі несвоєчасного здійснення платежів за послугу сплачувати пеню в розмірах, установлених цим договором;

6) дотримуватися вимог нормативно-правових актів та укладеного договору;

7) допускати у будівлю виконавця або його представників у порядку, визначеному статтею 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і цим договором, для перевірки показань засобів вимірювальної техніки;

8) інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника будівлі споживача у разі відчуження будівлі шляхом надання виконавцю витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно;

9) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції будівлі (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;

10) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період.

28. Виконавець має право:

1) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень, санітарно- гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;

2) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуги, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт, якщо їх проводив виконавець;

3) доступу до будівлі споживача для ліквідації аварій, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань вузлів обліку, що забезпечують облік споживання послуги в будівлі, в порядку, визначеному законом і цим договором;

4) обмежити/припинити надання послуги в разі її неоплати або оплати не в повному обсязі протягом 30 днів з дня, що настає за днем отримання споживачем попередження від виконавця, крім випадків, коли якість та/або кількість послуги не відповідає умовам цього договору;

5) на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі постачання теплової енергії;

6) звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору.

29. Виконавець зобов`язаний:

1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

2) забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору;

3) без додаткової оплати надавати споживачу в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціну/тариф, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання послуги, її споживчі властивості, а також іншу інформацію, передбачену законодавством;

4) своєчасно проводити підготовку об`єктів, що забезпечують надання послуги та перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період;

5) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості, а також в інших випадках, визначених цим договором;

6) вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що сталися з вини виконавця або на об`єктах, що забезпечують надання послуги та перебувають у його власності (користуванні), в установлені законодавством строки;

7) виплачувати споживачу штраф за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновних робіт на об`єктах, що забезпечують надання послуги та перебувають у його власності (користуванні), у розмірі, визначеному цим договором;

8) своєчасно реагувати на виклики споживача, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживача у зв`язку з порушенням порядку надання послуги;

9) своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням послуги, шо виникли з його вини;

10) інформувати споживача про намір зміни цін/тарифів на послугу відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Мінрегіону від 5 червня 2018 р. № 130;

11) контролювати дотримання встановлених міжповірочних інтервалів для засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла комерційного обліку;

12) протягом п`яти робочих днів надсилати управителю або відповідним виконавцям скарги споживачів щодо надання комунальних послуг у разі, коли вирішення таких питань належить до повноважень управителя або інших виконавців послуг.

Відповідальність сторін за порушення вимог договору

30. Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

31. У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

32. Виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості, якщо доведе, що в точці обліку послуги її якість відповідала вимогам, установленим актами законодавства та цим договором.

Виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості під час перерв, передбачених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

33. Виконавець має право обмежити (припинити) надання послуги споживачеві у разі непогашення в повному обсязі заборгованості з оплати спожитої послуги.

Виконавець надсилає споживачеві попередження про те, що в разі непогашення ним заборгованості надання послуги може бути обмежене (припинене), рекомендованим листом (з повідомленням про вручення).

Таке попередження надсилається споживачеві не раніше наступного робочого дня після закінчення граничного строку оплати, визначеного законодавством та/або договором.

Обмеження (припинення) надання послуг здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця.

34. Постачання послуги у разі обмеження (припинення) її надання відновлюється в повному обсязі протягом наступного дня з дати повного погашення заборгованості за фактично спожиту послугу чи з дати укладення угоди про реструктуризацію заборгованості.

Витрати виконавця з обмеження (припинення) надання послуги та з відновлення її постачання у випадках, передбачених цим пунктом, покладаються на споживача, якому здійснювалося обмеження надання послуги, відповідно до кошторису витрат на відновлення надання послуг, складеного виконавцем.

У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець зобов`язаний самостійно протягом місяця, що настає за розрахунковим, здійснити перерахунок вартості послуги за весь період її ненадання, надання не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, а також сплатити споживачеві неустойку (штраф) у розмірі 0,01 відсотка вартості середньодобового споживання послуги з постачання теплової енергії, визначеної за попередній опалювальний період (а у разі ненадання послуги у попередньому опалювальному періоді - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів), за кожен день ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості (за винятком нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт або періоду, протягом якого здійснювалася ліквідація або усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуги, що виникли з вини споживача).

Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово- комунальні послуги".

Перевірка відповідності якості надання послуги проводиться відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р.№ 1145 (Офіційний вісник України, 2019р., № 4, ст. 133).

Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача для перевірки якості надання послуги не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання відповідного повідомлення споживача.

Строк дії договору, порядок і мови внесення до

нього змін, продовження його дії та розірвання

35. Цей договір набирає чинності з моменту набрання рішенням Господарського суду Волинської області у справі № 903/168/23 законної сили і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

36. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

37. Цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення власником щодо відключення будинку від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169.

38. Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними.

39. У разі зміни тарифу на теплову енергію з моменту його введення в дію застосовується відповідна нова ціна (вартість ) послуги без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

40. У разі зміни даних, зазначених у розділі "Реквізити і підписи сторін" цього договору, сторона письмово повідомляє про це іншій стороні у семиденний строк з дати настання змін.

Прикінцеві положення

41. Цей договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.

42. Якщо цим договором, законодавством або письмовою домовленістю сторін не передбачено інше, повідомлення, передбачені цим договором, сторони надсилають одна одній засобами зв`язку, зазначеними в розділі "Реквізити і підписи сторін" цього договору.

Реквізити і підписи сторін

Виконавець: Споживач:

ПТМ «Ковельтепло» ФОП Рибачок С. Ю.

45000, Волинська обл., м.Ковель, Адреса фізична АДРЕСА_1

вул.Володимирська,97а Адреса юридична

АДРЕСА_2

код згідно з РНОКПП НОМЕР_1

Рахунок за послугу постачання теплової енергії номер телефону ____________

НОМЕР_2

у АТ «Укргазбанк», МФО 320478

контакти для передачі показань вузлів обліку:

номер телефону (03352) НОМЕР_3 ,

НОМЕР_4 , НОМЕР_5

адреса електронної пошти:

офіційний веб-сайт http://kovelteplo.org.ua/

Директор ПТМ «Ковельтепло» ________ Сергій РИБАЧОК

(підпис) (прізвище, ім`я та по батькові)

_________ Володимир БОЙКО

(підпис) (прізвище, ім`я та по батькові)

2. В іншій частині позову - відмовити.

3. У задоволені заяви фізичної особи - підприємця Рибачка С. Ю. № б/н від 04.04.2023 про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

11.05.2023.

Суддя А. С. Вороняк