ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

03 травня 2023 року Справа № 926/4410/22

За позовом Приватного акціонерного товариства "Термінал-М"

до Фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни

про стягнення заборгованості в сумі 949439,52 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Меленко О.С.

Представники:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни про стягнення заборгованості в сумі 949439,52 грн, з яких: основний борг у розмірі 692655,60 грн, пеня у розмірі 151415,63 грн, десять процентів річних у розмірі 33863,82 грн, інфляційні витрати у розмірі 71504,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного договору поставки № СД 2022/01/051 від 24 січня 2022 року не здійснила оплату отриманого товару на загальну суму 692655,60 грн, що підтверджується підписаними сторонами накладними №15/01448 від 21 лютого 2022 року та №15/01637 від 08 квітня 2022 року.

З огляду на викладене в позовній заяві, позивач в прохальній частині просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 692655,60 грн, пеню у розмірі 151415,63 грн, десять процентів річних у розмірі 33863,82 грн, інфляційні витрати у розмірі 71504,47 грн та 14241,60 грн судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2022 року, позовну заяву №926/4410/22 передано судді Тинку О.С.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14 листопада 2022 року, якою встановлено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, яке призначив на 05 грудня 2022 року.

05 грудня 2022 року представник Приватного акціонерного товариства "Термінал- М" надіслав на офіційну електронну адресу суду заяву (вх. №4795) про розгляд справи без участі позивача, яке судом залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року відкладено підготовче засідання на 19 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року постановлено: продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів; відкласти підготовче засідання на 18 січня 2023 року; повідомити Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як відповідача у справі №926/4410/22 про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року постановлено: закрити підготовче провадження; призначити справу до судового розгляду по суті на 06 лютого 2023 року; повідомити Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як відповідача у справі №926/4410/22 про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року постановлено: відкласти розгляд справи по суті на 22 лютого 2023 року; позивачу надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а саме: договір поставки №СД 2022/01/051 від 24.01.2022 р.; накладну №15/01448 від 21.02.2022 р.; накладну №15/01637 від 08.04.2022 р.; акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 26.10.2022 р. датований 27.10.2022 р. - до початку наступного судового засідання; повідомити Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як відповідача у справі №926/4410/22 про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою від 22 лютого 2023 року постановлено: відкласти розгляд справи по суті на 06 березня 2023 року. Повторно зобов`язати позивача надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а саме: договір поставки №СД 2022/01/051 від 24.01.2022 р.; накладну №15/01448 від 21.02.2022 р.; накладну №15/01637 від 08.04.2022 р.; акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 26.10.2022 р. датований 27.10.2022 р. - до початку наступного судового засідання; попередити позивача, що у разі не виконання вимог ухвали суду, господарським судом буде постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду.

Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що з 09 години 07 хвилини до 10 години 50 хвилини 06 березня 2023 року у Чернівецькій області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 06 березня 2023 року о 10 годині 00 хвилин не відбулось.

Ухвалою від 06 березня 2023 року суд призначив розгляд справи по суті на 22 березня 2023 року, постановив повідомити Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" та Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як позивача та відповідача у справі про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області; зобов`язав позивача виконати вимоги ухвали суду від 06 лютого 2023 року та 22 лютого 2023 року. Та повторно постановив попередити позивача, що у разі не виконання вимог ухвали суду, господарським судом буде постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду.

21 березня 2023 року, на вимогу ухвали суду, Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" подало до канцелярії суду витребувані документи (вх. №1238).

При цьому, через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що з 09 години 10 хвилин до 10 години 42 хвилин 22 березня 2023 року у Чернівецькій області (а також на всій території України) була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 22 березня 2023 року о 10 годині 00 хвилин не відбулось.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року призначено справу до судового розгляду по суті на 03 квітня 2023 року; постановлено повідомити Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" та Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як позивача та відповідача у справі про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Судове засідання 03 квітня 2023 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді по справі Тинка О.С., в період з 03 квітня по 07 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року постановлено призначити справу до судового розгляду по суті на 03 травня 2023 року та повідомити Фізичну особу-підприємця Байдюк Світлану Іванівну, як відповідача у справі №926/4410/22 про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Сторони явку представників у судове засідання 03 травня 2023 року не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не відомі, відзив на позов відповідачем до суду не подано.

При цьому, 21 березня 2023 року позивач подав до суду заяву (вх. №1238) про долучення документів до матеріалів справи, в якому позивач, окрім іншого, просив суд розглянути справу без участі позивача за наявними у справі документами.

Поштові кореспонденції направлені судом на юридичну адресу відповідача: 60000, Чернівецька обл., м. Хотин, вул. Челюскіна, буд. 102-Б повернулись до суду з довідками АТ "Укрпошти" з вказаними причинами повернення кореспонденції - "Адресат відсутній за вказаною адресою" та "За закінченням терміну зберігання".

Суд вважає за необхідне зазначає наступне.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

За загальними вимогами пункту 91 «Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України» від 03.03.2009 року №270, поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставці до дому (п. 92. правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об`єкті поштового зв`язку не передбачено (п. 102 правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою "Судова повістка", які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, правилами не передбачено.

Оскільки довідками АТ «Укрпошти» підтверджено факт відсутності відповідача за адресою, тому день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участі. При цьому, неотримання відповідачем кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідача неодноразово було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Додатково, суд повідомляв відповідача про розгляд справи №926/4410/22 в Господарському суді Чернівецької області телефонограмою, яку долучено до матеріалів справи.

Також, як вбачається за даними веб сервісу «Трекінг відправлень Укрпошта» щодо поштового відправлення за №630 від 20 січня 2023 року, яке направлено судом на юридичну адресу відповідача, міститься наступна інформація: «Відправлення вручено: особисто 23 січня 2023 року». Отже, відповідач була повідомлена про відкриття провадження у справі №926/4410/22.

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Чернівецької області та визначеними у них датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався своїми процесуальними правами, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

24 січня 2022 року між Приватним акціонерним товариством «Термінал-М» (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Байдюк Світланою Іванівною (покупець) укладено Договір поставки № СД 2022/01/051 (далі - Договір), де згідно з пунктом 1.1 встановлено, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити поставлені йому на умовах даного Договору будівельні матеріали торгової марки «Siltek», які надалі іменуються «товар».

Відповідно до пункту 2.1. Договору, товар поставляється покупцю партіями на підставі погоджених з постачальником письмових заявок покупця, які направляються на електронну пошту позивача, не пізніше ніж за один робочий день до початку поставки, якщо інше не передбачено в додатках до цього Договору.

Згідно пункту 2.9. Договору, на кожну партію товару постачальник надає покупцю наступні документи: товарно-транспортна накладна, видаткова накладна - 2 екземпляри, рахунок та документ, який підтверджує якість товару, при цьому товаротранспортна накладна та документ, який підтверджує якість товару направляється покупцю разом з товаром. Покупець зобов`язаний один екземпляр оформленої видаткової накладної повернути постачальнику протягом 5 (п`яти) днів з дати її отримання.

Податкова накладна повинна бути оформлена постачальником у відповідності до вимог і в порядку, передбаченому законодавством України. При цьому, сторони можуть здійснити попереднє узгодження тексту податкової накладної, в терміни, встановлені законодавством України, для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі постачання товару, яке має ритмічний характер (два та більше разів на місяць) може бути складена зведена податкова накладна.

Датою поставки і датою переходу права власності є дата зазначена в видатковій накладній.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що ціна товару визначається за взаємною згодою сторін і вказується постачальником у рахунках на оплату, видаткових, податкових та товаро-транспортних накладних.

Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) днів з дати поставки товару, при цьому максимальна сума неоплаченого покупцем товару (ліміту поточної дебіторської заборгованості Покупця) не повинна перевищувати 350000,00 (триста пядесят тисяч) гривень з врахуванням ПДВ. Але незалежно від строку оплати, покупець повинен повністю сплатити поставлений товар до закінчення строку дії договору. Датою платежу є дата зарахування коштів на рахунки постачальника (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 4.5. Договору, орієнтовно загальна сума договору складає 5000000,00 (п`ять мільйонів) гривень з врахуванням ПДВ. Загальна сума договору погоджена сторонами на дату укладення договору і може змінюватися шляхом підписання додаткових угод до цього договору.

Згідно пункту 5.1 Договору, порушення договору є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).

Пунктом 5.2 укладеного між сторонами Договору унормовано, що в разі невчасного внесення покупцем належної плати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також 10 % річних від простроченої суми. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців з дня, коли відповідне зобов`язання має бути виконане. Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, із змінами і доповненнями, сторони погодили, що для вимог про стягнення пені за цим договором встановлюється строк позовної давності 3 роки.

Відповідно до положень пункту 9.1. Договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення печатками і діє до 31 грудня 2022 року.

Доказів розірвання Договору поставки № СД 2022/01/051 від 24 січня 2022 року або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Внаслідок укладення Договору поставки № СД 2022/01/051 від 24 січня 2022 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Так, обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором поставки, правовідносинами якими регулюються Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина 1 статті 180 Господарського кодексу України).

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі статтею 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачеві товар загальною вартістю 692655,60 грн, що підтверджується підписаними сторонами накладними №15/01448 від 21 лютого 2022 року та №15/01637 від 08 квітня 2022 року.

Однак, суд дослідивши матеріали справи встановив відсутність доказів сплати відповідачем суми боргу.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу товар, однак відповідач свої зобов`язання в частині оплати за отриманий товар не виконала, заборгованість за Договором поставки № СД 2022/01/051 від 24 січня 2022 року становить 692655,60 грн.

Нездійснення відповідачем оплати поставленого позивачем товару, встановлені пунктом 4.3. Договору, стало підставою для звернення з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача стосовно стягнення заборгованості в сумі 692655,60 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважаться таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Сторони в укладеному Договорі дійшли взаємної згоди про те, що в разі невчасного внесення покупцем належної плати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику 10 % річних від простроченої суми (пункт 5.2 Договору).

Суд, перевіривши розрахунки позивача, вважає що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 10 процентів річних у розмірі 33863,82 грн та інфляційних втрат у розмірі 71504,47 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 3 статті 232 Господарського кодексу України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенціє.

Водночас, сторони досягли згоди у частині сплати пені, а саме, згідно з пунктом 5.2 Договору, в разі невчасного внесення покупцем належної плати за поставлений товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців з дня, коли відповідне зобов`язання має бути виконане.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість, законність та правильність нарахованої позивачем відповідачу пені в сумі 151415,63 грн.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Згідно із статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06 вересня 2005 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15 травня 2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами статті 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до пункту 1 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частини 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, на підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 14241,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2995 від 04 листопада 2022 року.

Судові витрати зі сплати судового збору з урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 232, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" до Фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни про стягнення заборгованості в сумі 949439,52 грн, з яких: основний борг у розмірі 692655,60 грн, пеня у розмірі 151415,63 грн, десять процентів річних у розмірі 33863,82 грн, інфляційні витрати у розмірі 71504,47 грн - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" (04074, м. Київ, вул. Резервна 8, код 31749934) заборгованість в сумі 949439,52 грн, з яких: основний борг у розмірі 692655,60 грн, пеня у розмірі 151415,63 грн, десять процентів річних у розмірі 33863,82 грн, інфляційні витрати у розмірі 71504,47 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 14241,60 грн.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 ГПК України, повне рішення складено та підписано 08 травня 2023 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок