ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023м. ДніпроСправа № 904/2679/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Драгунової Жанни Миколаївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 65 351,18 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Драгунової Жанни Миколаївни заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року у розмірі 65 351,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду від 02.09.2022 усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати фіскальний чек (оригінал або належним чином засвідчену копію), яка підтверджує факт відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

12.09.2022 від позивача - Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № 7021/09 від 08.09.2022 про усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2022 виконано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідь на відзив позивач суду не надав.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Проте, вихід за межі встановленого ст. 195 ГПК України строку був обумовлений виключними загальновідомими обставинами, пов`язаними із триваючою військовою агресією Російської федерації на територію України.

Зокрема, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено. На даний час Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд справи був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем щодо здійснення оплати за спожиту послугу (теплову енергію) у період з 03.10.2013 по 14.04.2021.

Позиція відповідача

Відповідач позовні вимоги не визнає та просить в задоволення позову відмовити у повному обсязі мотивуючи тим, що а ні із позивачем, а ні з його попередниками договорів на постачання теплової енергії не було через те, що попередній власник квартири у 2007 році здійснив відключення житлового приміщення від мережі центрального теплопостачання.

Також відповідач просить застосувати позовну давність.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Державне підприємство Криворізька теплоцентраль 16.03.2017 року перетворено у Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесені дані зміни до

Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприсмців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного Кодексу України, ПАТ Криворізька теплоцентраль є правонаступником ДП Криворізька теплоцентраль.

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту публічного акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль, що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України Про акціонерні товариства від 17.09.2008 р. № 514-УІ, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі-Позивач, АТ Криворізька теплоцентраль та/або Постачальник), про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією в розумінні статті 1 Закону України Про теплопостачання № 2633-ІУ від 02.06.2005р. (зі змінами та доповненнями (далі - Закон), як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогемеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.201 І року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтспломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 року виконавцем послуги тепло постачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ Криворізька теплоцентраль.

Фізична особа-підприємець Драгунова Жанна Миколаївна здійснює господарську діяльність у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд, 3, прим, 2,

Позивач протягом періоду з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року здійснював постачання теплової енергії на користь Відповідача - Фізичної особи ОСОБА_1 без договору на таке постачання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, ідо власником нежитлового приміщення 2 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.201! року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтешюмережа до державного підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, наразі виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку за адресою: АДРЕСА_1 є Позивач - АТ Криворізька теплоцентраль.

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради Про початок опалювального сезону 2013-2014 років від 11.09.2013 року № 301, Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років від 12.03.2014 року № 74, Про початок опалювального сезону 2014-2015 років від 17.09.2014 року № 292, Про закінчення опалювального сезону 2014-2015 років від 11.03.2015 року № 124, Про початок опалювального сезону 2015-2016 років від 09.09.2015 року № 365, Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років від 16.03.2016 року № 125, Про початок опалювального сезону 2016-2017 років від 14.09.2016 року № 380, Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років від 14.03.2017 року № 118, Про початок опалювального сезону 2017-2018 років від 11.10.2017 року № 433, Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років від 14.03.2018 року № 125, Про початок опалювального сезону 2018-2019 років від 12.09.2018 року № 407, Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років від 13.03.2019 року № 134, Про початок опалювального сезону 2019-2020 років від 18.09.2019 року № 448, Про закінчення опалювального сезону 2019-2020 років від 23.03.2020 року № 168, Про початок опалювального сезону 2020-2021 років від 16.09,2020 року № 466, Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років від 17.03.2021 року № 119, позивач вчасно розпочинав опалювальні сезони 2013-2021 років у м. Кривому Розі.

Факт належного виконання Позивачем АТ Криворізькатеплоцентраль зобов`язання щодо постачання теплової енергії Відповідачу у період з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року також підтверджується Актами включення опалення та припинення подачі теплоносія за адресою: АДРЕСА_1 :

- Акт від 29 жовтня 2014 про підтвердження підключення житлових будинків до системи централізованого опалення;

- Акт від жовтня 2015 року про подачу теплоносія в будівлю;

- Акт від 29 жовтня 201 7 року про подачу теплоносія в будівлю;

- Акт від 13 листопада 2018 року про подачу теплоносія в будівлю;

- Акт від 21 жовтня 2019 року про подачу теплоносія в будівлю;

- Акт від 27 квітня 2020 року про припинення подачі теплоносія в будівлю.

У зв`язку із тим, що Відповідач не проявляв власної ініціативи на укладання договору, 26 лютого 2021 року Позивач звернувся до Відповідача з листом за вих. № 1254/30 з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власнику приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Лист було направлено на адресу АДРЕСА_3 , тобто на юридичну адресу відповідача. Вказаний лист було отримано 05 бсрезня202 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

Матеріалами справи підтверджено, що нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, загальною площею 61,1 кв.м. вбудоване в перший поверх житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.10.2007 було відключено від мереж централізованого опалення (у зв`язку з проведеною реконструкцією системи опалення тепловикористальні прибори відключені від системи опалення житлового будинку) і переведено на автономне опалення (тепловикористальні прибори підключені до системи опалення нежитлового приміщення - до газового котла), що підтверджується Актом про зняття з теплового навантаження, технічні умови № 2023 від 11.10.2007 для індивідуального (автономного) опалення розроблені ДП "Криворізька теплоцентраль", технічні умови від 22.08.20007 для індивідуального (автономного) опалення розроблені УЖКХ виконавчого комітету Криворізької міської ради, витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж опалення від 22.08.2007, проект автономного опалення.

Відповідно до Розрахунку спожитої теплової енергії за адресою: АДРЕСА_4 за період з 03,10.2013 року по 14.04.2021 року Відповідачу поставлено теплову енергію на загальну суму 65 351,18 грн

Як стверджує позивач, відповідач заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 03.10.2013 по 14.04.2021 не оплатив, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду для відновлення своїх порушених прав та інтересів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою позивачем теплової енергії та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної його оплати.

Згідно з пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та теплопостачальною організацією.

Як вбачається, позивач, не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального сезону", здійснює теплопостачання житловим будинкам, в яких знаходяться нежитлові приміщення відповідача, отже, опалення до приміщень здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному йому приміщенні.

У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з пунктом 1.5. Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1174 формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо. Тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р, №1875-1V, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин між Сторонами, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 1 та 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати вартості теплової енергії (комунальної послуги з централізованого опалення) виходячи з тепловіддачі опалювальних стояків, які знаходяться у приміщенні відповідача, у кількості 40,99 Гкал за період з 03.10.2013 по 14.04.2021.

У підтвердження цієї кількості теплової енергії, яку на думку позивача споживає відповідач на рік, позивач подав суду розрахунок споживання теплової енергії Драгунова Ж.М.

Однак, позивач не подав суду ні висновків енергетичного аудиту, ні документів обстеження інженерних систем цього приміщення, які б підтверджували надання послуг теплової енергії, а саме за адресою вул. Володимира Великого (колишня - Мелешкіна), буд. 3, прим.2.

Як встановлено раніше, та підтверджено матеріалами справи, нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, загальною площею 61,1 кв.м. вбудоване в перший поверх житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.10.2007 було відключено від мереж централізованого опалення (у зв`язку з проведеною реконструкцією системи опалення тепловикористальні прибори відключені від системи опалення житлового будинку) і переведено на автономне опалення (тепловикористальні прибори підключені до системи опалення нежитлового приміщення - до газового котла), що підтверджується Актом про зняття з теплового навантаження, технічні умови № 2023 від 11.10.2007 для індивідуального (автономного) опалення розроблені ДП "Криворізька теплоцентраль", технічні умови від 22.08.20007 для індивідуального (автономного) опалення розроблені УЖКХ виконавчого комітету Криворізької міської ради, витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж опалення від 22.08.2007, проект автономного опалення.

Таким чином, вказане нежитлове приміщення було правомірно відключено від мереж централізованого опалення.

На підтвердження правильності проведених розрахунків позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував складові цих розрахунків. Так, у матеріалах справи відсутні дані про загальну площу місць загального користування та про кількість теплової енергії, витраченої на опалення цього місця, які мають автономне опалення та не користуються послугами позивача.

Наданий позивачем доказ інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно щодо зареєстрованого права власності відповідача на частину будівлі, а саме нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, загальною площею 61,1 кв.м. вбудоване в перший поверх житлового будинку.

Надані акти про подачу теплової енергії не підтверджують кількість опалювальної площі, на якій позивачем надаються послуги з централізованого опалення.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає акти про подачу теплової енергії у якості доказу споживання відповідачем теплової енергії у кількості 40,99 Гкал за період з 03.10.2013 по 14.04.2021, так як з цих акті не витікає яким чином визначена ця кількість теплової енергії.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Позивач не довів належними і допустимими доказами, що ним надавались послуги з централізованого опалення відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Пунктом 5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 03.05.2023.

Суддя В.Г. Бєлік