РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2023Справа № 910/7382/22

Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер"

про стягнення 2 802,20 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" про стягнення 2 802,20 грн., з яких 2 777,49 грн. сума основного боргу, 9,74 грн. пені, 2,94 грн.

3 % річних та 12,03 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №2-В про відшкодування вартості водопостачання та водовідведення (КЕКВ 2272), спожитої в процесі надання послуг з харчування від 01.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/7382/22 позовну заяву залишено без руху.

29.08.2022 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/7382/22 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

04.10.2022 до Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що отримані відповідачем послуги були оплачені у повному обсязі, а прострочення виконання зобов`язань спричинено введенням на території України воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною та підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

20.10.2022 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з 9,74 грн. пені, 2,94 грн. 3 % річних та 12,03 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, з огляду на що, предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача суми штрафних санкцій в розмірі 24,71 грн.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Суми (далі - Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (далі - Сторона 2) було укладено договір № 2-В про відшкодування вартості водопостачання та водовідведення (КЕКВ 2272), спожитої в процесі надання послуг з харчування, відповідно до умов якого Сторона 1 забезпечує Сторону 2 водою та водовідведення за кодом ДК 021-2015:65110000-7 (розподіл води) та ДК 021:2015 - 90430000-0 (послуги з відведення стічних вод (послуги каналізації)), отримані від постачальника для забезпечення надання послуг з харчування особового складу в/ч НОМЕР_1 (м. Охтирка).

Відповідно до пункту 5.1. Договору, облік водопостачання та водовідведення спожитої Стороною 2 здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяги спожитої води та водовідведення визначаються Стороною 1 шляхом розрахунку.

Згідно пункту 5.5. Договору, щомісячно, до 5 числа, на підставі відомостей про об`єми споживання води та водовідведення, які підписаються уповноваженими на це особами Сторони 1 та Сторони 2, Сторона 1 складає акти виконаних робіт в 2-х екземплярах та виписує рахунок-фактуру. У рахунках застосовуються тарифи, що встановлені уповноваженим органом чи відповідними підприємствами.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що Сторона 2 повертає Стороні 1 один примірник, затвердженого уповноваженою особою акта виконаних робіт протягом 5-ти днів з дня отримання акту.

Відповідно до пункту 5.7. Договору, Сторона 2 оплачує рахунок-фактуру на відшкодування вартості води та водовідведення Стороні 1 протягом 10 операційних днів від дня виписки рахунка.

Відповідно до п. 8.1. Договору у редакції Додаткової угоди від 13.12.2021, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, а його умови, в силу ст. 631 ЦК України, діють з 01.02.2021 до 31.03.2022 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором в частині своєчасного здійснення розрахунків за отримані послуги водопостачання та водовідведення, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відповідач не мав можливості своєчасно провести розрахунки із позивачем у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та введення на території України воєнного стану. Відповідач стверджує, що у даному випадку мало місце вплив обставин непереборної сили (форм-мажор), що є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань та призупинення виконання зобов`язань на час дії форс-мажорних обставин.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору були складені акти виконаних робіт (надання послуг): № 54 (за грудень 2021 року) від 31.12.2021 на суму 752,85 грн., № 2 (за січень 2022 року) від 31.01.2022 на суму 956,08 грн., № 6 (за лютий 2022 року) від 24.02.2022 року на суму 1 068,56 грн. Акти виконаних робіт підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб без зауважень.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату від № 54 від 31.12.2021 на суму 752,85 грн., № 2 від 31.01.2022 на суму 956,08 грн., № 6 від 24.02.2022 року на суму 1 068,56 грн.

Рахунок № 54 мав бути оплачений до 18.01.2022, рахунок № 2 мав бути оплачений до 14.02.2022, рахунок № 6 мав бути оплачений до 12.03.2022.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач відшкодував вартість оплачених послуг згідно виставлених рахунків, що підтверджується платіжними дорученнями: № 51761 від 18.08.2022 на суму 752,85 грн., № 51765 від 18.08.2022 на суму 956,08 грн. та № 51767 від 18.08.2022 на суму 1 068,56 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем погашено заборгованість з порушенням строку, передбаченого умовами договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9,74 грн., 3% річних у розмірі 2,94 грн. та інфляційні втрати у розмірі 12,03 грн.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що за порушення термінів відшкодування вартості спожитої води та водовідведення Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Із наданого розрахунку пені вбачається, що позивачем нараховано пеню на суму 752,85 грн. (рахунок № 54) за період з 19.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 7,38 грн., та на суму 956,08 грн. (рахунок № 2) за період з 15.02.2022 по 23.02.2022 у розмірі 2,36 грн.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, та встановив, що він є арифметично правильним, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано інфляційні втрати на суму 752,85 грн. за лютий 2022 року у розмірі 12,03 грн., а також 3 % річних на суму 752,85 грн. за період з 19.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 2,23 грн. та на суму 956,08 грн. за період з 15.02.2022 по 23.02.2022 у розмірі 0,71 грн.

Судом перевірено розрахунки інфляційних витрат та 3 % річних, та встановлено, що надані розрахунки є арифметично правильним, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат.

Заперечуючи проти вимог позивача відповідач зазначає, що не мав змоги провести своєчасно розрахунки із позивачем у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, наслідком чого є виникнення обставин непереборної сили.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на форс-мажорні обставини з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.7. Договору, сторона, для якої виконання зобов`язань стало неможливим унаслідок дії обставин непереборної сили, має не пізніше 5 календарних днів письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили.

Згідно пункту 7.2. Договору, обставинами непереборної сили вважаються, війна; повстання, мобілізація, страйк, епідемія, пожежа, вибухи та інші теракти, аварії та стихійні лиха, акти органів влади та інші події, які Сторони не могли передбачити на момент підписання цього Договору. Факт настання таких обставин повинен підтверджуватися відповідною довідкою ТПП України.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що сторона, яка не в змозі виконати свої зобов`язання, повинна негайно повідомити про це іншу сторону.

У матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про початок дії обставин непереборної сили, які впливають на можливість відповідача виконувати свої зобов`язання за договором.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 по справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 вказано, що статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин саме для відповідача, які впливають на виконання зобов`язань за спірним договором.

Твердження відповідача про неможливість здійснити оплату за договором зумовлено настанням форс-мажорних обставин, а саме військовою агресією Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим, оскільки відповідачем не надано доказів неможливості виконання зобов`язання за спірним договором внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Окрім того, як встановлено судом, позивач нараховує штрафні санкції за порушення, яке мало місце до введення воєнного стану та за період до введення на території України воєнного стану.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Радою Суддів України затверджено Рішення № 23 від 05.08.2022 "Про затвердження рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану" відповідно до якого, у керівників організацій, установ, підприємств та інших роботодавців має бути відпрацьований чіткий та зрозумілий алгоритм дій на випадок повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, а у разі відсутності поблизу відповідних захисних споруд чи неможливості забезпечити надійний захист працівників у робочих приміщеннях, приймати рішення стосовно переведення працівників на дистанційну форму роботи.

З урахуванням Рішення Ради Суддів України № 23 від 05.08.2022, інтенсивністю повітряних тривог у місті Києві протягом жовтня 2022 - квітня 2023 року та загрозою ракетних ударів, судді та працівники суду змушені припиняти робочий процес та слідкувати у найближче укриття, яке розташоване за адресою: бульвар Тараса Шевченка, станція метро «Університет».

Враховуючи викладене, це значним чином вносить корективи у роботу суду та вищевказане впливає на дотримання строків під час розгляду справ у Господарському суді міста Києва.

Отже, беручи до уваги особливості режиму роботи суду, зважаючи на вищезазначені обставини, повний текст судового рішення по справі №910/7382/22 виготовлено 05.05.2023.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" про стягнення 252,72 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, буд. 10/8; ідентифікаційний код: 40887542) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми (40021, м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 165; ідентифікаційний код: 26622590) 9 (дев`ять) грн. 74 коп. - пені, 2 (дві) грн. 94 коп. - 3 % річних, 12 (дванадцять) грн. 03 коп. - інфляційних втрат та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. - витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.05.2023.

Суддя І. В. Приходько