ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/974/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Міжгірської селищної ради, смт. Міжгір`я Закарпатської області

до відповідача 1 Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ. в особі філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», смт Міжгір`я Хустського району Закарпатської області

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВОСС", с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні

За участю представників:

позивача Радь І.І., адвокат, ордер АО №1070159 від 22.09.2022;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 не з`явився;

третьої особи не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Міжгірська селищна рада звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача 1 - Державного підприємства Міжгірське лісове господарство та до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВОСС", в якому просить: визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ВВОСС (; 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 24) та Державне підприємство Міжгірське лісове господарство (; 90000, Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Незалежності, 64) погодити із Міжгірською селищною радою Хустського району Закарпатської області (; 90000, Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, 77) технічну документація із землеустрою, виготовлену у відповідності до умов договору №0074/22/113 про створення (передачу) науково-технічної продукції, а саме: розроблення з дотриманням вимог законодавства технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтовною площею 14000 га ДП Міжгірський лісгосп, що розташовані за межами населеного пункту на території Пилипецької та Міжгірської територіальних громад Хустського району Закарпатської області, укладеного 18.10.2022 року між ДП Міжгірський лісгосп та ТОВ ВВОСС, а також виконати інші вимоги земельного законодавства у процесі проведення державної інвентаризації земель ДП Міжгірський лісгосп.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/974/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.01.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

У зв`язку з усуненням позивачем виявлених судом недоліків позовної заяви, ухвалою від 13 лютого 2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, залучив до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області та призначив підготовче засідання на 01 березня 2023 року.

Підготовче засідання 01 березня 2023 року суд відклав на 03 квітня 2023 року відповідною ухвалою зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача 2 про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

Ухвалою від 03 квітня 2023 року суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 25 квітня 2023 розу з огляду на клопотання представника позивача.

Ухвалою суду від 25.04.2023 залучено до участі в справі правонаступника відповідача 1 Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та, у зв`язку з цим підготовче засідання відкладено на 12.05.2023.

Представник позивача в підготовчому засіданні 12.05.2023 підтримав подане 12.05.2023 через канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору та повернення судового збору.

В обґрунтування поданого суду клопотання позивач зазначає, що на даний час відповідачем 1 здійснено формування земельних ділянок в державному земельному кадастрі за оспорюваною в даній справі технічною документацією, як і позивачем, в свою чергу сформовано земельні ділянки комунальної власності, за захистом права власності на які фактично і було подано позовну заяву в даній справі.

В судове засідання 12.05.2023 представники відповідачів та третьої особи не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України ( надалі ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 25.04.2023 явка повноважних представників сторін в судовому засіданні не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому засіданні без участі представників відповідачів та третьої особи.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи, клопотання позивача про закриття провадження у справі, суд враховує наступне.

Предметом позовних вимог у даній справі позивачем визначено визнаття протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідачів погодити з позивачем технічну документацію із землеустрою, виготовлену у відповідності до умов договору №0074/22/113 про створення (передачу) науково-технічної продукції, а саме: розроблення з дотриманням вимог законодавства технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтовною площею 14000 га ДП Міжгірський лісгосп, що розташовані за межами населеного пункту на території Пилипецької та Міжгірської територіальних громад Хустського району Закарпатської області, укладеного 18.10.2022 року між ДП «Міжгірський лісгосп» та ТОВ ВВОСС, а також виконати інші вимоги земельного законодавства у процесі проведення державної інвентаризації земель ДП «Міжгірський лісгосп».

Підставою позову за аргументами Міжгірської селищної ради за аргументами позовної заяви та заяви про усунення недоліків було порушення відповідачами під час формування земельних ділянок лісогосподарського призначення права комунальної власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Міжгірської територіальної громади та створення потенційної загрози порушення прав мешканців громади на належні їм на праві приватної власності земельні ділянки відповідно до Державних актів, копії яких долучено до позовної заяви.

За твердженням позивача, непогодження відповідачами технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтовною площею 14000 га ДП Міжгірський лісгосп на час подання позову спричиняло ситуацію, коли формування таких земельних ділянок лісогосподарського призначення та їх державна реєстрація відбувається з порушення п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, у зв`язку з чим і було подано означену позовну заяву до суду.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється, в тому числі, шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч. 7 ст. 79-1 ЗК України).

Статтею 35 Закону України «Про землеустрій» визначено, що Інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель у частині положень, що передбачають внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, сформовані до 2004 року, але відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, погоджується з власниками таких земельних ділянок, а якщо такі земельні ділянки перебувають у користуванні фізичних, юридичних осіб - також із землекористувачами.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджується: щодо земельних ділянок приватної власності - власником земельних ділянок; щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; щодо земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, та земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), - сільською, селищною, міською радою (абз. 6 ч. 5 ст. 186 ЗК України).

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель розробляється за рішенням власників (розпорядників) земельних ділянок або за рішенням сільських, селищних, міських рад. Кадастрові плани земельних ділянок, помилки у відомостях Державного земельного кадастру щодо яких виправляються, погоджуються з власниками таких земельних ділянок (якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - також із землекористувачем). (ч.ч. 1, 6 ст. 57 Закону України «Про землеустрій»).

Як вбачається зі змісту поданого позивачем 12.05.2023 клопотання про закриття провадження у справі, станом на час проведення підготовчого засідання у даній справі сторонами (позивачем та відповідачем 1) вже здійснено формування земельних ділянок в системі Держгеокадастру.

Присутній в судовому засіданні 12.05.2023 представник позивача повідомив суд, що відповідачем 1 на підставі фактично оспорюваної в даній справі технічної документації здійснено формування та державну реєстрацію земельних ділянок лісогосподарського призначення, а позивачем, в свою чергу, також зареєстровано земельні ділянки комунальної власності, які потенційно могли бути незареєстрованими у зв`язку з розробленою відповідачем 2 за замовленням відповідача 1 технічною документацією з інвентаризації земель.

Пояснює представник позивача, що таких сформованих позивачем та відповідачем 1 земельних ділянок є більше восьмиста, у зв`язку з чим, з огляду на їх значну кількість суду не надано докази формування та реєстрації кожної земельної ділянки.

Водночас, з огляду на затвердження та фактичну реалізацію технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель відповідачем 1 у справі шляхом формування відповідних земельних ділянок, їх державної реєстрації, Міжгірська селищна рада вважає відсутнім предмет спору щодо бездіяльності відповідачів у вигляді непогодження такої технічної документації в органі місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити такі дії, у зв`язку з чим, просить закрити провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічної правової позиції притримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, подане позивачем клопотання від 12.05.2023, яке підтверджено представником Міжгірської селищної ради в судовому засіданні свідчить, що відповідачем 1 здійснено формування земельних ділянок в державному земельному кадастрі за оспорюваною в даній справі технічною документацією, як і позивачем, в свою чергу сформовано земельні ділянки комунальної власності, за захистом права власності на які фактично і було подано позовну заяву в даній справі, а відтак, враховуючи, що між сторонами відсутній спір про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідачів погодити з позивачем технічну документацію із землеустрою, виготовлену у відповідності до умов договору №0074/22/113 про створення (передачу) науково-технічної продукції, провадження у справі підлягає закриттю згідно з п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, суд зазначає, що ч. 3 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною 4 статті 231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позивач в поданому суду клопотанні від 12.05.2023 просить в порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути йому сплачений за подання позовної заяви в даній справі судовий збір.

Означеними приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

За таких обставин, з огляду на подане позивачем клопотання, судовий збір у сумі 4962,00 грн, сплачений згідно з квитанцією до платіжної інструкції від 03.02.2023 №0.0..1 на вказану суму, підлягає поверненню заявнику (платнику) Міжгірській селищній раді з Державного бюджету України в установленому законом порядку.

Згідно приписів пункту 2 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 233 ГПК України ухвала по даній справі прийнята у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів та поданого позивачем клопотання.

Керуючись ст. ст. 18, 42, 129, 130, п. 2 ч.1 ст. 231, ст.ст. 232-235, 242, 326, 327 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника позивача від 12.05.2023 про закриття провадження у справі та повернення судового збору - задоволити.

2. Закрити провадження у справі №907/974/22 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Повернути Міжгірській селищній раді (90000, смт Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, вул. Шевченка, 77, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4962,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 00 копійок), сплачений згідно з квитанцією до платіжної інструкції від 03.02.2023 №0.0..1 (код квитанції 9295-5487-1472-5258), оригінал (дублікат) якої знаходиться в матеріалах справи № 907/974/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 травня 2023 року.

Суддя Р.М. Лучко