СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

15 травня 2023 року м. Харків Справа № 913/12/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Шевель О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області вх. № 869 Л/2 на рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2023, ухвалене суддею Вінніковим С.В. у приміщенні Господарського суду Луганської області 28.03.2023 о 12 год. 54 хв. (повне рішення складено 07.04.2023) у справі № 913/12/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл", м. Київ,

до Служби автомобільних доріг у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 2894557,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 28.03.2023 у справі № 913/12/23 позов задоволено повністю. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Луганській області на користь ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" заборгованість у сумі 2894557,36 грн, судовий збір у сумі 43418,35 грн.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області 26.04.2023, тобто у межах встановленого законом строку, надіслала до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (до якої додано копію Наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 "Деякі питання діяльності Служби автомобільних доріг у Луганській області", згідно з яким Службу автомобільних доріг у Луганській області було перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області). Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Луганської області від 28.03.2023 у справі №913/12/23 апелянт просить вищевказане рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог; судові витрати покласти на позивача.

Перевіркою матеріалів апеляційної скарги встановлено, що заявником не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, згідно з яким до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

З урахуванням суми позову в даній справі та приписів ч.1, пп. 1, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання апеляційної скарги має бути сплачено 65127,54 грн судового збору (тобто 150% від суми 43418,36 грн, яка підлягала сплаті за подання позовної заяви).

Однак апелянт не надав доказів сплати вказаної суми, натомість звернувся з клопотанням, в якому просить відстрочити Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2023 у справі № 913/12/23 в порядку статті 8 Закону України "Про судовий збір" до ухвалення рішення у справі. Клопотання мотивоване посиланнями на скрутне фінансове становище заявника, який є державною, неприбутковою організацією, отримувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на утримання, розвиток, будівництво та реконструкцію мережі автомобільних доріг у Луганській області. Апелянт вказує, що у зв`язку з бойовими діями та тимчасовою окупацією території Луганської області було призупинено роботи з ремонту та утримання автомобільних доріг, тому Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області не отримує грошових коштів на своє утримання. Заявник скарги зазначає, що на сьогоднішній день на його розрахункових рахунках загалом знаходиться 75080,00 грн (доказів на підтвердження відповідних обставин до клопотання не додано).

Розглянувши клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Тому вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам судового процесу перед іншими призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 у справі №28249/95 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто, підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати визначені в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", яка надає суду право з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати лише за наявності викладених у вказаній статті умов - до яких не було внесено змін із введенням в Україні воєнного стану.

Встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним (подібна за змістом позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.03.2021 у справі №912/3514/20, від 17.06.2022 у справі № 910/12556/20 тощо).

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18). Відповідну правову позицію викладено також у постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 912/2829/21, в ухвалах від 14.07.2022 у справі № 906/237/19, від 27.02.2023 у справі № 914/2483/22, від 11.05.2023 у справі № 922/977/22 тощо.

Однак предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Окрім того, в постанові від 30.09.2021 у справі № 909/8/18, в ухвалі від 02.03.2023 у справі № 915/1031/21 Верховний Суд зазначив, що статтею 8 Закону України "Про судовий збір" прямо передбачено право суду відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір саме для позивача - фізичної особи, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Отже, посилання скаржника на приписи статті 8 Закону України "Про судовий збір" не можуть бути визнані підставою для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги - оскільки скаржник не є позивачем і предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відстрочення сплати судового збору може мати місце на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

У той же час заявник апеляційної скарги всупереч вимогам статті 74 ГПК України не надав жодних доказів, які б давали підстави сподіватися, що судовий збір може бути сплачений до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору та зазначає, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Відтак, заявником має бути виконано вимоги п.2 ч.3 ст.258 ГПК України шляхом надання платіжного документа на підтвердження сплати 65127,54 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів апеляційної скарги також встановлено, що на доказ направлення копії апеляційної скарги позивачеві відповідач надав опис вкладення у цінний лист, в якому, в адресі ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" зазначено: "нежитлове приміщення з №1 по №4", тоді як згідно з документами, що знаходяться в базі даних "Діловодство спеціалізованого суду" та відповідно до інформації про ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правильними відомостями є: "нежитлове приміщення з №1 по №14".

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає про недотримання заявником скарги вимог п. 3 ч. 3 статті 258 ГПК України, згідно з яким до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до статті 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

З урахуванням вищенаведених норм процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою усунення вищевказаного недоліку апелянт має надати докази надіслання копії скарги на належну адресу позивача листом з описом вкладення.

Відповідно до ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162,164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Луганській області на рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2023 у справі №913/12/23 залишити без руху.

3. Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

4. Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Шевель