ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

12 травня 2023 року м. ХарківСправа № 290з-23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх№290з-23 від 11.05.2023 року)

Особа, яка може отримати статус Відповідача :

Фермерське господарство «КОЛОС АГРОГРУП» : місцезнаходження: Україна, 62702, Харківська обл., Дворічанський р-н, смт Дворічна, вулиця Садова, будинок 6

ОСОБА_2 місце проживання:

АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області в порядку ст.ст. 137, 138 Господарського процесуального кодексу України до подання позовної заяви надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх№290з-23 від 11.05.2023 року) , в якій заявник просить суд:

Вжити наступні заходи забезпечення позову у цій справі:

- накласти арешт на грошові кошти у розмірі 5 000 000,00 гривень, що належать Фермерському господарству «КОЛОС АГРОГРУП» (місцезнаходження: Україна, 62702, Харківська обл., Дворічанський р-н, смт Дворічна, вулиця Садова, буд. 6; ), в усіх банківських та фінансових установах Фермерського господарства, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову; накласти арешт на корпоративні права - частку в статутному капіталі Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» () номінальною вартістю 5 000 000,00 грн, яка становить 100% статутного капіталу Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» (), що належить ОСОБА_2 ;

накласти заборону суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» () щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, але не виключно щодо зміни частки засновника (учасника) у статутному капіталі юридичної особи - Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП», зміни розміру статутного капіталу, зміни відомостей про засновників/учасників, зміни виконавчого органу, зміни місцезнаходження та інших відомостей про юридичну особу Фермерське господарство «КОЛОС АГРОГРУП» ().

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №290з-23 передані на розгляд судді Присяжнюк О.О.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову

Заявник покликається на те, що заявник має намір у встановлені процесуальним законодавством строки звернутись до Господарського суду Харківської області із позовом до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» про визнання недійсним договору купівлі- продажу статутного капіталу (пайового фонду) ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «КОЛОС АГРОГРУП» №11/2022 від 03.11.2022, визнання недійсним рішення №11/2022 власника Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» від 03.11.2022 про проведення державної реєстрації змін відомостей про Фермерське господарство; про витребування з володіння ОСОБА_2 частки у статутному капіталі Фермерського господарства у розмірі 100% (номінальною вартістю 5 000 000 грн), що належить Заявнику на праві власності.

Договір укладено на підставі підробленої та нікчемної Довіреності, а тому Договір є недійсним та не може породжувати обумовлені ним правові наслідки.

Водночас, враховуючи презумпцію правомірності правочину, передбачену ст. 204 Цивільного кодексу України, недійсність Договору підлягає встановленню в судовому порядку. При цьому, до моменту набрання законної сили рішення суду про визнання Договору недійсним, він вважається правомірним і може бути підставою для вчинення подальших правочинів та повторних реєстраційних дій щодо частки Заявника у статутному капіталі Фермерського господарства.

Враховуючи протиправність дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які свідчать про наявність зловмисного наміру заволодіти майном Фермерського господарства та часткою Заявника у ньому, ОСОБА_2 за час розгляду справи може в будь-який момент реалізувати своє право, яке грунтується на недійсному Договорі, переоформити чи відчужити іншим особам частку Заявника у Фермерському господарстві.

Так само, ОСОБА_2 до моменту визнання Договору недійсним, має право розпоряджатись майном Фермерського господарства, у тому числі:

- продавати Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс третім особам;

- перерахувати грошові кошти Фермерського господарства на сторонні банківські рахунки, що належать третім особам, у тому числі грошові кошти, що будуть надходити на банківські рахунки Фермерського господарства у майбутньому за рахунок сум бюджетного відшкодування сплаченого Фермерським господарством податку на додану вартість;

здійснити розподіл прибутку Фермерського господарства, іншим чином розпорядитись майном Фермерського господарства;

- відчужити іншим особам частку Заявника у Фермерському господарстві, зменшити розмір статутного капіталу або здійснити інші реєстраційні дії із зміни відомостей про юридичну особу, у тому числі розпочати процедуру припинення Фермерського господарства.

В результаті протиправного позбавлення Заявника повноважень керівника Фермерського господарства та незаконного відчуження частки Заявника у статутному капіталі, це право розпоряджатись майном Фермерського господарства, у тому числі право розпоряджатись грошовими коштами на банківських рахунках Фермерського господарства та подавати заяву про бюджетне відшкодування сплаченої суми податку відійшло ОСОБА_4 .

Вже сам факт укладення Довіреності за відсутності Заявника, за наявності ознак підроблення його підпису, а також нотаріальне посвідчення Довіреності приватним нотаріусом у порушення заборони на вчинення нотаріальних дій щодо цінного майна, що містять ознаки відповідних кримінальних правопорушень, надає Заявнику обгрунтовані підстави стверджувати, що відповідні дії ОСОБА_2 спрямовані на протиправне привласнення майна Заявника та Фермерського господарства, у тому числі грошових коштів, які Фермерське господарство має право на отримання в ході бюджетного відшкодування сплаченого податку на додану вартість у загальному розмірі 3 915 051 грн.

Вищезазначені обставини також дозволяють стверджувати, що оплата номінальної вартості корпоративних прав Заявника у Фермерському господарстві у розмірі 5 000 000 грн за Договором між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є фіктивною та фактично не здійснювалась. Грошових коштів за відчуження корпоративних прав Фермерського господарства Заявник не отримував.

Так як ОСОБА_4 набув частку у статутному капіталі із очевидним та свідомим порушенням вимог чинного законодавства, існує істотний ризик відчуження та протиправного привласнення майна Фермерського господарства, у тому числі грошових коштів на банківських рахунках, третіми особами, у тому числі тими, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України чи є резидентами Російської Федерації.

Як установлено судом із матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів, а також визнання недійсним визнання недійсним договору купівлі- продажу статутного капіталу (пайового фонду) ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «КОЛОС АГРОГРУП» №11/2022 від 03.11.2022, визнання недійсним рішення №11/2022 власника Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» від 03.11.2022,зокрема, позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Щодо накладення арешту на грошові кошти, то виконання в майбутньому судового рішення зі справи в разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів, а тому забезпечення судом позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову, оскільки заяві про забезпечення позову заявником визначену ціну позову в розмірі 5000000,0грн., яка безпосередньо пов`язана з предметом спору, як сума на яку заявник просить накласти арешт.

Однак підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього суд констатує, що запропонована заявником у якості заходу забезпечення позову про накладення заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» () щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, але не виключно щодо зміни частки засновника (учасника) у статутному капіталі юридичної особи - Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП», зміни розміру статутного капіталу, зміни відомостей про засновників/учасників, зміни виконавчого органу, зміни місцезнаходження та інших відомостей про юридичну особу Фермерське господарство «КОЛОС АГРОГРУП» () безпосередньо не пов`язана з предметом майбутнього позову.

Не надано заявником і належних та допустимих доказів наявності зловмисного наміру заволодіти майном Фермерського господарства та часткою Заявника внаслідок укладення спірного договору та здійснення вищезазначених реєстраційних дій.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи одстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з абз. 1 ч. 6, ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження підстав для забезпечення позову, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх№290з-23 від 11.05.2023 року), з покладенням судових витрат в цій частині на заявника.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає таке.

Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, висловлена у справі №911/1695/18 від 19 лютого 2019 року).

Також згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25 лютого 2019 року у справі №924/789/18, якою відхилено аргументи про розгляд судом заяви Позивача про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суперечить вимогам ч.7 ст.140 ГПК України, з огляду на те, що ч.1 ст. 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень

Відтак, суд погоджується з доводами заявника про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

Відхиляючи заяву Заявника про вжиття заходів до забезпечення позову суд також відзначає, що заява про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини.

Керуючись ст.ст. 137, 138, 139, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх№290з-23 від 11.05.2023 року) відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та відповідно до ч. 8. ст. 140, ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Ухвалу підписано 12 травня 2023 року.

Суддя О.О. Присяжнюк

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.