ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 травня 2023 року Справа № 903/135/23 (903/138/23)

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А, розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агріі Україна, м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича, Володимир-Волинський р-н., Волинська обл.

про стягнення 60 764 грн. 00 коп.

у межах справи № 903/135/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Вербена

до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича

про банкрутство

Представники сторін:

від позивача: Заматов Р.В. адвокат;

від відповідача: Кушнірук А.В.- адвокат;

Встановив: 06.02.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агріі Україна до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення 60 764 грн. 00 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. основного боргу, 20 414 грн. 00 коп. пені, 18 889 грн. 00 коп. 20% річних, 1 500 грн. 00 коп. штрафу, 4 961 грн. 00 коп. інфляційних втрат та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору купівлі-продажу №21 НХ 07 ЛВГВ від 30.03.2021 зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.02.2023 справу розподілено судді Кравчук А.М.

У поданій до суду позовній заяві позивачем зазначені наступні відомості про юридичну особу-відповідача: Фермерське господарство «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича, , місцезнаходження: 44702, Волинська область, місто Володимир, вулиця Ганни Жежко, будинок 9.

Ухвалою суду від 08.02.2023 (Суддя Кравчук А.М.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано позивача протягом 5-ти календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду докази на підтвердження повноважень начальника юридичного відділу ТОВ Агріі Україна Ізмайлова Дмитра Леонідовича на підписання договору про надання правової допомоги від 30.01.2023.

21.03.2023 Господарським судом Волинської області (суддею Дем`як В.М.) порушено провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича у справі №903/135/23.

Ухвалою суду від 29.03.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агріі Україна до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення 60 764 грн. 00 коп. передано до Господарського суду Волинської області, в провадженні якого перебуває справа №903/135/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Вербена до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про відкриття провадження у справі про банкрутство для розгляду в межах цієї справи.

Ухвалою суду від 03.04.2023 (суддею Дем`як В.М.) постановлено прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агріі Україна до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення 60 764 грн. до розгляду в межах справи №903/135/23 про банкрутство Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання по суті призначено на 08.05.2023.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить задоволити позов в повному розмірі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги однак, просить зменшити штрафні санкції до 1%, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

30.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» і ФГ «Західний Буг» було укладено договір купівлі-продажу № 21 НХ 07 ЛВГВ.

Відповідно до умов договору продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказуються в специфікації/додатку до договору, яка становить його невід`ємну частину, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору. (п. 1.1 договору).

Ціна товару вказується в специфікаціях до даного договору в гривні та додатково визначається в еквіваленті долара США/Євро до гривні , дана ціна товару є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах, які зазначені нижче. (п. 2.2 договору).

Поставка товару здійснюється в терміни, зазначені в договорі за умови відсутності заборгованості покупця. (п.3.3 договору)

Товар вважається прийнятим покупцем за кількістю та якістю в момент отримання товару представником покупця від представника продавця/перевізника у відповідності до видаткової накладної. Датою поставки (відвантаження) товару покупцю визнається дата складення продавцем видаткової накладної зазначена в її тексті. (п.п.3.7 договору)

Сторонами погоджено у п. 6.4. договору, що сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє Покупця від виконання своїх зобов`язань за договором і не позбавляє Продавця права на інші заходи захисту своїх інтересів відповідно чинного законодавства України.

Як погоджено сторонами в п. 6.1. договору, покупець за несвоєчасний або неповний розрахунок за придбаний товар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повної оплати, а також 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми.

Пунктом 6.2 договору визначено, що в разі порушення покупцем строків оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від суми, щодо якої покупцем допущено прострочення оплати товару.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 8.1 договору).

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Між сторонами виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору купівлі- продажу №21 НХ 07 ЛВГВ від 30.03.2021. Договір предметом судового розгляду не був, недійсним в судовому порядку не визнавався.

На виконання умов п. 1.1. договору у відповідності до специфікацій позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 442490,42 грн., що підтверджується видатковими накладними:

-ВН № 5482 на суму 60572,40 грн.;

-ВН № 5483 на суму 21 309,16 грн.;

-ВН № 5718 на суму 234 740,12 грн.;

-ВН № 10376 на суму 87 923,00 грн.

Поставки здійснювалась на умовах специфікацій , а саме:

-Специфікація № 1 НП, по якій останній день сплати 28.06.2021.

-Специфікація № 2 ПП, по якій останній день сплати 28.06.2021.

-Специфікація № 3 ПП, по якій останній день сплати 28.06.2021.

-Специфікація № 4 НП, по якій останній день сплати 30.04.2021.

Судом встановлено, що згідно умов специфікацій передбачено збільшення ціни на товар на 15 %, у випадку порушення строків оплати, у зв`язку з чим по специфікації було збільшено ціну на товар по специфікації № 2 ПП на 1533,61, по специфікації 1 НП на 27 217,52 грн., по специфікації на № 4 НП на 11194,61 грн.

Відповідач за поставлений товар сплатив частково, у розмірі 427490,42 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 19-58)

Отже, заборгованість відповідача становить 15 000 грн., підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнана та підлягає до стягнення в силу ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пені - 20 414 грн. та 20% річних - 18 889 грн. 00 коп. - за період з 29.06.2021 по 27.08.2021, штрафу - 1 500 ,00 грн. та інфляційних втрат 4 961 ,00 грн. за період з березня 2022 по листопад 2022 за порушення строків оплати товару відповідно до договору купівлі-продажу..

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6.1. договору, покупець за несвоєчасний або неповний розрахунок за придбаний товар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повної оплати, а також 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми.

Пунктом 6.2 договору визначено, що в разі порушення покупцем строків оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від суми, щодо якої покупцем допущено прострочення оплати товару.

Нараховані позивачем інфляційні втрати за період з травня 2021 по липень 2021 та з березня 2022 по листопад 2022 у розмірі 4 961 ,00 грн. та штраф у розмірі 1500 грн. підставні та підлягають до стягнення з відповідача відповідно до п. 6.2 договору та в силу ст. 625 ЦК України.

Однак, відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи N 904/4685/18).

В частині заявлених до стягнення 20% річних господарський суд у цьому зв`язку зважає на правову позицію, викладену в постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18, згідно із якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір, пені та 20% річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача згідно договору купівлі-продажу №21 НХ 07 ЛВГВ від 30.03.2021, крім штрафу та інфляційних втрат, пеню - 20 414 грн. та 20% річних - 18 889 грн. 00 коп. - за період з 29.06.2021 по 27.08.2021, які є підставними.

Водночас, беручи до уваги неподання позивачем доказів понесення ним збитків внаслідок допущених відповідачем порушень умов договорів, компенсацію можливих збитків передбаченою умовами договорів курсовою різницею, а також те, що пред`явлені до стягнення штрафні санкції, за оцінкою суду, є надмірно великими, врахувавши інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованих пені та 20 відсотків річних на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

За наведених вище обставин позовні вимоги в частині стягнення пені та 20 % річних підлягають частковому задоволенню за період з 29.06.2021 по 27.08.2021, а саме: пені у сумі 2041,40 грн., що становить 10% від нарахованої та 20% річних у розмірі 3777,80 грн., що становить 20% від нарахованої, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач довів належними та допустимими доказами позовні вимоги, відповідач доказів неможливості виконання зобов`язання в строк, передбачений договором, не подав.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Відповідач у відзиві просить зменшити витрати на правову допомогу та стягнути 2000 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, так і меншою (частини шоста, сьома статті 129 ГПК України).

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

30.01.2023 між адвокатом Заматовим Р.В. та ТзОВ «Агріі України» укладено договір № 30/01 про надання правової допомоги за умовами, якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу з усіх питань пов`язаних з поданням клієнтом позовної заяви до господарського суду Волинської області про стягнення заборгованості з ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" по договору купівлі-продажу № 21 НХ 07 ЛВГВ від 30.03.2021. (п.1.1 договору)

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до матеріалів справи представництво позивача у суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Заматовим Р.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 30.01.2023, повноваження, якого підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2030.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у поставові Верховного Суду у справі №910/16803/19 від 19.07.2021

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати ,у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Подані в підтвердження заяви витрат на правову допомогу докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 30.01.2023, розрахунок адвокатських послуг від 03.02.2023, акт виконаних послуг від 03.02.2023 на суму 8 000 грн, підтверджують наданні послуги зі сторони адвоката.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/138/23 (903/135/23) підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 126, 129, 130,232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича (вул. Ганни Жежко, 9, м. Володимир, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агріі Україна (м. Київ, вул. Васильківська 14, кв. офіс 513, ) 27 280,20 грн. заборгованість в т.ч.: 15 000 грн. основного боргу, 1500,00 грн. штрафу, 4961,00 грн.- інфляційних втрат, 2041,40 грн. пені, 3777,80 грн. 20 % річних та 2684,00 грн. судовий збір та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

11.05.2023

Суддя В. М. Дем`як