ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р. Справа № 911/2845/22

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув справу

за позовом Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Шинкар Агро

про стягнення 1430035,42 грн

за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Шинкар Агро (далі- відповідач) про стягнення 1430035,42 грн, з яких: 1392044,00 грн основного боргу, 35809,53 грн пені, 608,20 грн 3% річних та 1573,69 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України, №1640/А від 01.01.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.01.2023 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.01.2023; сторонам установлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

18.01.2023 через канцелярію суду від позивача подано клопотання, за змістом якого останній підтримує позов у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Представник відповідача у підготовче засідання 30.01.2023 не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву відповідач не подав, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 990 про отримання ним ухвали 13.01.2023.

Враховуючи, що вимоги ухвали суду щодо подання відзиву відповідачем не виконано, що перешкоджає вирішенню питань, визначених частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд відклав підготовче засідання на 20.02.2023.

В судове засідання 20.02.2023 сторони повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2023 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів; відкладено судове засідання на 13.03.2023. Також суд ухвалив викликати в підготовче засідання поважних представників учасників справи.

Про наступне судове засідання відповідач був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №297 та відмітки про отримання 28.02.2023.

Зважаючи, що підготовче засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням 13.03.2023 у місті Києві сигналу "повітряна тривога" з 10:49 до 11:48, згідно ухвали суду від 13.03.2023 призначено наступне судове засідання на 27.03.2023. Про призначення справи відповідач був повідомлений 22.03.2023 рекомендованим повідомленням № 057.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 27.03.2023 не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань чи заяв до суду від позивача та відповідача також не надходило, відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

З огляду на те, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, проте в підготовче засідання не з`являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв, а також враховуючи, що судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, передбачені частиною другою статті 182 ГПК України, для виконання завдань підготовчого провадження у даній справі, ухвалою суду 27.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2023.

В судове засідання 10.04.2023 сторони не з`явились. Про судове засідання, яке відбудеться 10.04.2023 відповідач знову ж таки був повідомлений завчасно, факт отримання вказаної ухвали від 27.03.2023 підтверджує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення №033, яке вручено відповідачеві 04.04.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи судом за його участі. Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення відповідачу поштового відправлення щодо ухвал суду, про які судом зазначалось вище.

Також суд вказує на те, що неможливість прибуття в судове засідання фізично, не позбавляло права відповідача надіслати на адресу суду письмові заперечення з приводу заявленого позову та/або мотивоване клопотання із зазначенням причин неможливості подати відповідні документи у встановлений строк.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. Якименко проти України; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. Мороз та інші проти України та інші).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що враховуючи положення ч. 3 ст. 202 ГПК України, неявка сторін судове засідання не може бути підставою для відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018 між Інститутом електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Шинкар Агро (далі - орендар) укладено Договір №1640/А оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України (далі Договір оренди).

Згідно з п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що знаходиться на балансі ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України, за адресою Київська обл., смт. Глеваха, вул. Б.Хмельницького, 5, найменування (корпуси), площа, вартість та інші характеристики якого визначені в п.1.1 договору оренди. Майно передається в оренду під склад, офіс та інше використання (п.1.2 договору оренди).

Розмір орендної плати, в т.ч. порядок її корегування з урахуванням індексу інфляції сторони визначили в п.3.1-3.3 договору оренди. Відповідно до п.3.1 Договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 зі змінами, і загальний розмір орендної плати за оренду всіх об`єктів (корпусів) загальною площею 1632,06 кв.м. за базовий місяць розрахунку листопад 2017 разом з ПДВ становить 27435,90 грн.

01.01.2018 позивач за договором оренди передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно, що розміщене за адресою: Київська обл., смт. Глеваха, вул. Б.Хмельницького, 5, що підтверджується складеним між сторонами актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.01.2018.

Згідно укладеної між сторонами Додаткової угоди № 1 від 01.08.2018, яка є невід`ємною частиною Договору оренди, загальна площа оренди з 01.08.2018 становить 1720,78 м2, технічних майданчиків 537,98 м2.

01.08.2018 сторони підписали ще один акт приймання-передачі, за яким було передано приміщення (склад № 1) загальною площею 626,7 м2 за адресою: Київська обл., смт. Глеваха, вул. Б.Хмельницького, 5.

Додатковою угодою № 1 від 01.08.2018 до Договору оренди сторони визначили, орендна плата за базовий місяць липень 2018 складає 31435,20 грн.

Додатковою угодою № 2 від 27.12.2018, Договір оренди продовжено до 31.12.2019.

31.03.2019 сторони підписали акт звільнення приміщень ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України, які були надані відповідачеві згідно акту від 01.08.2018 загальною площею 626,7 м2.

Додатковою угодою № 3 від 01.04.2019 до Договору оренди сторони визначили, загальна площа оренди з 01.04.2019 становить 1116,88 м2, технічного майданчика 515,18м2. Орендна плата з квітня 2019 за базовий місяць березень 2019 складає 31153,87 грн.

Додатковою угодою № 2 від 27.12.2019, Договір оренди продовжено до 31.12.2020.

В подальшому, 01.01.2021 орендодавець та орендар уклали Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої дійшли згоди викласти Договір № 1640/А від 01.01.2018 у новій редакції, предметом оренди якої є частина складу тарного зберігання палива та легкозаймистих рідин, загальною площею 195,6 кв.м, вартість якого становить 212617 грн 1 кв.м. - 1087 грн. (під склад 15%); частина складу №1 зі столярною майстернею, загальною площею 253,4 кв.м., вартість якого становить 275446 грн 1 кв.м. - 1087 грн. (під склад - 15%); технічні, асфальтовані майданчики, загальною площею 515,18 кв.м, вартість яких становить 406477 грн 1 кв.м. - 789 грн. (під інше використання - 15%); в адміністративно - побутовому корпусі:частина підвалу та першого поверху загальною площею 426 кв.м. вартістю 498846 грн 1 кв.м. 1171 грн (під інше використання - 15%); частина 2 поверху площею 241,88 кв.м. вартістю 363062 грн., 1 кв.м. - 1501 грн (під офіс - 18%).

Зазначена Додаткова угода від 01.01.2021 посвідчена з боку орендодавця в.о. директора І.В. Крівцун, з боку орендаря директором Р.П. Науменко, про що свідчать підписи перших осіб підприємств та їх печатки.

Пунктом 1 Додаткової угоди в редакції від 01.01.2021, майно передається в оренду під офіс, склад та інше використання, відповідно до інформаційного повідомлення про передачу майна в оренду без проведення аукціону.

Згідно п. 12.1 Додаткової угоди від 01.01.2021 визначено, що Договір діє до 31.12.2022 включно.

Згідно п. 3.1 в редакції Додаткової угоди від 01.01.2021, орендна плата встановлюється на рівні останньої місячної орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами).

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця:

- відшкодування комунальних послуг електроенергії, водопостачання та водовідведення;

- відшкодування земельного податку (Додаток № 1);

Пунктом 3.3. Договору оренди в редакції Додаткової угоди від 01.01.2021 сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Абзацом 2 п. 3.3 визначено, що нарахування орендної плати та інших платежів згідно п. 3.1 здійснюється щомісячно станом на перше число місяця, наступного за розрахунковим, крім Додатку № 4. Нарахування і оплата вартості послуг із інженерного і господарського забезпечення приміщень здійснюється в поточному місяці.

Згідно з пунктом 3.3 договору оренди орендар сплачує орендну плату та інші платежі згідно з п.3.1 до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунків орендодавця. Орендодавець надсилає орендарю рахунки не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати платежу. Якщо орендар не розрахувався за комунальні послуги до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, орендар без попередження позбавляється енергопостачання до погашення заборгованості. Орендодавець має право виставляти розрахунки на попередню оплату орендної плати та інших платежів згідно п. 3.1.

Відповідно до п. 3.5 та 3.9 Додаткової угоди, орендна плата та інші платежі згідно п. 3.1, перераховані несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем у порядку, передбаченим чинним законодавством (п. 3.9 Додаткової угоди від 01.01.2021).

Відповідно до викладених в позовній заяві обставин, позивач вказує на те, що в порушення умов п. 3.3 Додаткової угоди, за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року з боку відповідача не здійснена оплата орендних платежів, не відшкодовано спожиті комунальні послуги та земельний податок згідно наданих позивачем рахунків, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості по Договору у розмірі 1 392 044,00 грн, як наслідок позивач звернувся з відповідним позовом, в прохальній частині якого просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Вказана сума складається із заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 170 386, 09 грн, заборгованості за спожиті комунальні послуги в розмірі 1045504, 95 грн та 140343, 84 грн земельного податку.

При цьому, слід зазначити, що сукупна сума згаданої заборгованості за розрахунком суду становить 1356234, 88 грн (170 386, 09 грн + 1045504, 95 грн + 140343, 84 грн).

Водночас, зважаючи на те, що сума боргу, яку визначив позивач та яку просить стягнути в межах заявленого позову становить 1392044, 00 грн, суд розглядає вимогу про стягнення основного боргу саме в розмірі стягнення визначеної суми, яку вказав позивач в прохальній частині - 1392044,00 грн.

З урахуванням п. 3.5 та п. 3.6 Договору, поряд із наявною заборгованістю, позивачем викладена вимога про стягнення з відповідача 35809,53 грн пені (за загальний період з 01.11.2021 по 27.02.2022), а також 608,20 грн 3% річних (за період з 21.12.2021 по 23.02.2022) та 1573,69 грн інфляційних втрат (за період з січня 2022 по лютий 2022).

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зважаючи на те, що відповідач факту виникнення вказаних грошових зобов`язань не заперечив та не спростував, правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів належного виконання своїх зобов`язань та сплати коштів позивачу у повному обсязі не надав, судом було досліджено та надану правову оцінку лише тим доказам, які надав позивач.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі копіями письмових доказів, суд виходить з того, що між позивачем та відповідачем на підставі договору №1640/А оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України, від 01.01.2018 виникли майнові правовідносини за договором оренди.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У справі, що розглядається, орендоване майно є державним, а тому на ці правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна підприємств, установ та організацій, що перебувають у комунальній власності, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній власності.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначалось вище та встановлено судом, п. 3.3 Договору оренди №1640/А, з урахуванням Додаткової угоди від 01.01.2021, укладеної сторонами, стосовно нерухомого майна, що знаходиться на балансі ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України, орендар сплачує орендну плату та інші платежі згідно з п.3.1 договору оренди до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з одержаними рахунками.

Вказаним пунктом обумовлено, що орендодавець надсилає орендарю рахунки не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати платежу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що ним були виставлені відповідачу наступні рахунки, а саме: за листопад 2021 року: рахунок №36462-1327 від 30.11.2021 на сплату орендної плати на суму 36341,65 грн; рахунок №36462-1327 від 30.11.2021 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 22621,93 грн; рахунок №36463-1327 від 30.11.2021 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 2462, 17 грн; за грудень 2021 року: рахунок №36462-1327 від 31.12.2021 на сплату орендної плати на суму 36559,69 грн; рахунок №36461-1327 від 31.12.2021 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 50428,54 грн; рахунок №36463-1327 від 31.12.2021 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 2462, 17 грн; за січень 2022 року: рахунок №36462-1327 від 31.01.2022 на сплату орендної плати на суму 37034,98 грн; рахунок №36461-1327 від 31.01.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 71358,90 грн; рахунок №36463-1327 від 31.01.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн.; за лютий 2022 року: рахунок №36462-1327 від 28.02.2022 на сплату орендної плати на суму 37627,52 грн; рахунок №36461-1327 від 28.02.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 247271,86 грн; рахунок №36463-1327 від 28.02.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за березень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 31.03.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 66081,70 грн; рахунок №36463-1327 від 31.03.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за квітень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 30.04.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 28405,74 грн; рахунок №36463-1327 від 30.04.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за травень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 31.05.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 16773,09 грн; рахунок №36463-1327 від 31.05.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за червень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 30.06.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 45460,09 грн; рахунок №36463-1327 від 30.06.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за липень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 31.07.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 74836,87 грн; рахунок №36463-1327 від 31.07.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за серпень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 31.08.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 97141,54 грн; рахунок №36463-1327 від 31.08.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за вересень 2022 року: рахунок №36461-1327 від 30.09.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 176992,39 грн; рахунок №36463-1327 від 30.09.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн; за жовтень 2022 року:рахунок №36462-1327 від 31.10.2022 на сплату орендної плати на суму 22822,25 грн; рахунок №36461-1327 від 31.10.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 148132,30 грн; рахунок №36463-1327 від 31.10.2022 на сплату відшкодування земельного податку в сумі 13541,95 грн.

Тобто передумовою виникнення у відповідача обов`язку стосовно оплати перелічених в п. 3.3 зобов`язань є надіслання на адресу відповідача вказаних вище рахунків.

Суд дослідив подані позивачем рахунки та встановив, що у матеріалах справи відсутні докази виставлення орендодавцем орендарю вказаних рахунків на оплату орендних платежів, відшкодування комунальних послуг та земельного податку.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься претензія за вих. номером 67/999 від 17.11.2022, яка направлена відповідачеві на юридичну адресу: 19935, Черкаська обл., Чорнобаївський р-н, с. Воронинці, вул. Назаренка, буд. 28 та на фактичну адресу: 08631, Київська обл., Васильківський р-н, смт Глеваха, вул. Б. Хмельницького, 5, докази надіслання містяться в матеріалах справи (описи вкладення в цінний лист та накладні за № 910 від 18.11.2022 та 928 від 18.11.2022).

Зі змісту вказаної претензії вбачається, що остання містить посилання на виникнення заборгованості за Договором № 1640/А за загальний період вересень 2021 по вересень 2022, що в загальному розмірі становить 1485427,00 грн та складається з наступних сум: 289255,01 грн орендної плати (з вересня 2021 по квітень 2021), 1082912,50 грн комунальних послуг (з вересня по вересень 2022) та 1133259,94 грн земельного податку (з листопада 2021 по вересень 2022). А також нараховані на сукупну суму боргу 51634,05 грн пені, 5433,69 грн 3% річних, 35322,37 грн інфляційних втрат.

У вказаній претензії викладено прохання оплатити заборгованість протягом 7 (семи) днів з дня її отримання на реквізити, зазначені позивачем.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У цьому випадку слід зазначити, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

За наслідками відстеження поштового відправлення претензії № 67/999 від 17.11.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Укрпошта стосовно трекінгу відправлення за номером 910, претензія отримана відповідачем за юридичною адресою - 25.11.2022, за номером 928 вручена відповідачеві 06.12.2022 за його фактичних місцезнаходженням.

Таким чином, оскільки за місцем реєстрації претензія отримана 25.11.2022, строк виконання зобов`язання за вказаною вимогою настав 02.12.2022 року, з урахуванням чого з 03.12.2022 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором № 1640/А та згідно платежів, які визначені позивачем в поданій претензії, в тому числі і згідно рахунків за період з листопада 2021 по вересень 2022, які є предметом розгляду даного спору.

Так, у відповідності до заявленого позову, відповідач мав сплатити орендні платежі за наступні місяці: за листопад 2021, грудень 2021, січень 2022, лютий 2022 та жовтень 2022 (за 5 місяців) в сумі 170 386,09 грн.

Враховуючи, що судом встановлено строк виконання зобов`язання 02.12.2022 згідно поданої претензії за період листопад 2021-лютий 2022 року (4 місяці), розмір якої згідно рахунків становить 147563,84 грн, як наслідок сума заборгованості в розмірі 170 386, 09 грн, яку просив стягнути позивач внаслідок невиконання оплати орендних платежів підлягає частковому задоволенню в розмірі 147563,84 грн, оскільки строк виконання зобов`язань за жовтень 2022 є таким, що не настав, за відсутності надання суду доказів стосовно надіслання відповідачеві рахунку за вказаний місяць та відсутності вказаного періоду у вимозі надісланій відповідачеві.

Стосовно вартості відшкодування спожитих комунальних послуг, як вказувалось вище, сторонами в Додатковій угоді від 01.01.2021, якою було викладено Договір № 1640/А в новій редакції, було узгоджено сплату крім оренди відшкодування комунальних послуг електроенергії, водопостачання та водовідведення.

Згідно викладених в позовній заяві обґрунтувань, судом встановлено, що вимога позивача включає в себе стягнення в межах заявленого позову - 1045504,95 грн вартості комунальних послуг за період з листопада 2021 по жовтень 2022.

При цьому, претензія, яка є підставою для встановлення строку виконання зобов`язань включає періоди наявності заборгованості починаючи з вересня 2021, з урахуванням чого суд досліджує вимоги в межах пред`явлених позивачем в сумі 1045504,95 грн починаючи з листопада 2021 року по жовтень 2022 (без врахування вересня та жовтня 2021).

В якості додатків до позовної заяви, позивач надав копії банківських виписок про оплату, в яких прослідковується рух коштів ІЕЗ ім. Є.О.Патона НАН України за період з листопада 2021 року по липень 2022 та вбачається, що деякі рахунки за комунальні послуги (спожиті енерогоресурси), які є предметом даного позову та представлені позивачем, були відповідачем оплачені.

Так, у відповідності до досліджених судом банківських виписок, що рахунок №36461-1327 від 30.06.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 45460,09 грн за червень 2022 року відповідачем оплачено повністю згідно виписки за 20.07.2022.

Рахунок №36461-1327 від 31.07.2022 на сплату спожитих комунальних послуг в липні в сумі 74836,87 грн оплачено частково на суму 30000, 00 грн згідно виписки за 05.09.2022. Таким чином, неоплаченими лишились комунальні послуги за липень 2022 року в розмірі 44836, 87 грн.

Також в матеріалах справи міститься банківська виписка за 06.01.2022 року, яка свідчить про оплату на рахунок позивача грошових коштів в сумі 70 000, 00 грн з призначенням «оплата за комунальні послуги. Згідно дог. № 1640/А від 01.01.2018р, без ПДВ».

Оцінивши надану позивачем банківську виписку на підтвердження здійснення відповідачем оплати за комунальні послуги, суд установив, що у графі призначення платежу відсутні посилання на конкретний рахунок, що дало б змогу кореспондувати його із конкретним місяцем, в якому наявна заборгованість за спожиті комунальні послуги, натомість зазначено оплата за комунальні послуги. Згідно дог. № 1640/А від 01.01.2018р.

Питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду, в якому надані послуги чи товар, має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої (заборгованості), що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Умовами договору № 1640/А сторони не передбачили порядку зарахування сплачених покупцем коштів у разі наявності/відсутності цільового призначення платежу, тому при вирішенні питання, за який місяць має бути віднесений платіж в розмірі 70000, 00 грн, суд виходить з принципу послідовності, в якому мала бути здійснена оплата за отримані комунальні послуги в хронологічному порядку, починаючи з тієї заборгованості, що виникла в найдавніший період, за наявними у матеріалах справи виставленими рахунками.

Таким чином, вказана сума в розмірі 70000,00 грн зараховується як повна оплата суми боргу (комунальних платежів) в розмірі 22 621, 93 грн за листопад 2021 року згідно рахунку №36462-1327 від 30.11.2021 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 22621,93 грн; а також частково в розмірі 47 378, 07 грн (70000, 00 - 22621,93) на покриття заборгованості за комунальні послуги в грудні 2021 згідно рахунку №36461-1327 від 31.12.2021 на сплату спожитих комунальних послуг в сумі 50428,54 грн. Як наслідок, залишок неоплачених в грудні 2021 року комунальних послуг склав 3050, 47 грн.

Додатково суд вважає за необхідне вказати, що зважаючи на те, що строк виконання обов`язку в даному випадку відраховується з моменту отримання претензії, термін виконання зобов`язань за жовтень 2022 на суму 148132,30 грн є таким, що не настав, за відсутності надання суду доказів стосовно надіслання відповідачеві рахунку за вказаний місяць та відсутності вказаного періоду у вимозі надісланій відповідачеві.

З урахуванням вищезазначених та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума відшкодування комунальних послуг в розмірі 1045504, 95 грн, підлягає частковому задоволенню в розмірі 751912,56 грн.

Стосовно вартості відшкодування земельного податку, пунктом 3.1 Додаткової угоди від 01.01.2021, орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця відшкодування земельного податку (Додаток 1).

В Додатках № 1 до Договору, наданих позивачем, розрахунок по відшкодуванню земельного податку станом на 2020 складає 2462,17 грн.; з 01.01.2022 13541, 95 грн.

Згідно заявленого позову, за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року, відповідачеві нараховано 140343,84 грн земельного податку. Відповідно до претензії, вимога пред`явлена за період з листопада 2021 по вересень 2022 року, тобто без жовтня 2022, відшкодування за місяць якого складає 13541,95 грн. Як вказувалось вище, оскільки строк виконання зобов`язань за жовтень 2022 є таким, що не настав, за відсутності надання суду доказів стосовно надіслання відповідачеві рахунку за вказаний місяць та відсутності вказаного періоду у вимозі надісланій відповідачеві, суд відмовляє в стягненні 13541,95 грн відшкодуванні витрат за земельний податок за жовтень 2022.

Також у відповідності до досліджених судом банківських виписок, вбачається, що рахунок №36463-1327 від 30.06.2022 на сплату земельного податку в сумі 13541,95 грн за червень 2022 року відповідачем оплачено повністю згідно виписки за 20.07.2022.

Таким чином заявлений до стягнення розмір земельного податку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 113259,94 грн.

Оскільки подані виписки позивача свідчать про здійснені відповідачем оплати ще до пред`явлення позову до суду, а строк оплати за жовтень 2022 не настав, вимога позивача про стягнення основного боргу щодо наявних грошових зобов`язань по сплаті позивачу орендної плати, відшкодування вартості спожитих та відшкодування земельного податку за періоди з листопада 2021 по жовтень 2022 в розмірі 1392044,00 грн підлягає частковому задоволенню в сумі 1012736,34 грн (147563,84+751912,56+113259,94) за період з листопада 2021 по вересень 2022, в решті пред`явлених позовних вимог суд відмовляє.

Позивач просить суд стягнути з відповідача також пеню в розмірі 35809,53 грн за загальний період з листопада 2021 року по лютий 2022 року з підстав прострочення відповідачем оплати основного боргу.

Згідно з п.3.5 Договору оренди в редакції Додаткової угоди від 01.01.2021, орендна плата та інші платежі згідно з п.3.1 цього договору, перераховані несвоєчасно або не в повному обсязі, стягуються на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Також відповідно до п.3.6 договору оренди нарахування штрафних санкцій, передбачених п.п 3.3, 3.4, 3.5 договору оренди, не обмежується 6-місячним строком, а нараховуються і сплачуються за весь час прострочення виконання зобов`язання. Нарахування припиняється через один рік, від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, та беручи до уваги вказані позивачем періоди, на які останнім нарахована пеня (листопад 2021-лютий 2022), виходячи із правильного визначення моменту виникнення прострочення заборгованості з урахуванням направленої претензії 25.11.2022, строк виконання зобов`язання якої настав 02.12.2022 року, суд приходить до висновку, що саме з 03.12.2022 у позивача виникло право на стягнення неустойки.

Згідно поданого позивачем детального розрахунку пені неустойка нарахована за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 року. Тобто зазначені позивачем періоди стягнення неустойки передують встановленому судом строку щодо настання оплати - 02.12.2022, та не охоплюють ті періоди, за які можливе стягнення неустойки, починаючи з 03.12.2022.

Як зазначено в п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Зважаючи на те, що суд не вправі виходити за межі визначених позивачем періодів, вимога Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України про стягнення 35809,53 грн пені задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 608,20 грн 3% річних (21.12.2021 по 23.02.2022) та 1573, 69 грн інфляційних втрат (з січня 2022 по лютий 2022).

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Зважаючи на викладені вище обґрунтування стосовно строку виконання зобов`язання, у зв`язку з тим, що на момент нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а саме грудень 2021-лютий 2022, обов`язок щодо оплати боргу (орендних платежів, відшкодування комунальних послуг та земельного податку) не настав, вимога про стягнення 608,20 грн 3% річних та 1573, 69 грн інфляційних втрат за визначені позивачем періоди задоволенню також не підлягає.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з ТОВ «Шинкар Агро» на користь Інституту електрозварювання ім. О.Є. Патона підлягають до стягнення 1012736,34 грн основного боргу. В решті позовних вимог суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, сума судового збору, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача з урахуванням часткового задоволення позову становить 15191,04 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Шинкар Агро (19935, Черкаська обл., Чорнобаївський р-н, с. Воронинці, вул. Назаренка, буд. 28, ) на користь Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 11, код ЄДРПОУ 05416 (один мільйон дванадцять тисяч сімсот тридцять шість) грн 34 коп. основного боргу, 15191 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто одну) грн 04 коп витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.05.2023

Суддя О.В. Щоткін