ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.05.2023 Справа № 908/1356/23

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши заяву про видачу судового наказу, що надійшла через підсистему ЄСІТС Електронний суд (вхід. № 1476/08-07/23 від 24.04.2023) від

заявника:Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ», (49005, м. Дніпро, вул.Героїв Крут, буд. 16-а)

до боржника:Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський автогідроагрегат», (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул.Інтеркультурна, буд. 21/1)

про стягнення грошової заборгованості в розмірі 82558,62 грн,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.04.2023 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/1356/23 та визначено її до розгляду судді Боєвій О.С.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність якого заявнику невідомо (ч. 2 ст. 12 ГПК України).

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 5 частини 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Із змісту поданої заяви та доданих до неї документів слідує, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника суми 82558,62 грн пені, нарахованої за прострочення оплати частини товару, поставленого за видатковою накладною № РН-000803 від 04.02.2022 на підставі договору поставки товару № 3613-Т від 20.11.2019 (далі Договір), укладеного між ТОВ «ТАКТ» (Постачальник, заявник) та ТОВ «Мелітопольський автогідроагрегат» (Покупець, боржник), а саме пені, нарахованої на залишок суми боргу у розмірі 199166,54 грн. Як зазначено заявником, сума зазначеної заборгованості за товар в розмірі 199166,54 грн на підставі судового наказу від 23.04.2023, виданого Господарським судом Запорізької області від 24.03.2023 у справі № 908/606/23, була стягнута приватним виконавцем та перерахована в повному обсязі заявнику 19 та 20 квітня 2023 року в межах виконавчого провадження №71511362. Згідно з розрахунком сума 82558,62 грн пені, яку заявник просить стягнути з боржника, нарахована у відповідності до умов п.п. 8.2, 8.6 Договоруза період прострочення оплати товару на суму 199166,54 грн за період з 19.02.2022 по 18.02.2023.

За змістом п. 8.2 Договору у разі прострочення покупцем граничного строку (терміну) оплати товару покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, розмір якої дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ, яка діяла в період прострочення, від своєчасно неоплаченої суми, за кожен день прострочення.

В пункті 8.6 Договору передбачено, що нарахування штрафних санкцій за цим договором припиняється через 365 календарних днів після останнього дня, коли зобов`язання мало бути виконано належним чином.

Отже, сторонами у договорі визначено більший період за який може бути нарахована пеня, ніж визначений в ч. 6 ст. 232 ГК України.

Разом із тим суд враховує, що строк пред`явлення вимоги про виконання зобов`язання актами цивільного законодавства не обмежений, однак існує законодавче обмеження строку, в межах якого кредитор має право на звернення до суду.

Так, статтями 256-258 ЦК України передбачено строки, у межах яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність).

Згідно з приписами ст.257, ч. 2 ст. ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Приписами ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В тексті заяви про видачу судового наказу заявник, зокрема, вказує, що оплата товару мала бути здійснена до 18 лютого 2022 року. Отже, перебіг позовної давності починається від наступного дня, коли у кредитора виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання, а саме: з 19 лютого 2022. Сума пені, яка заявлена до стягнення нарахована, починаючи з 19.02.2022 по 18.02.2023 включно.

Умов щодо збільшення за домовленістю сторін встановленої законом позовної давності договір не містить.

Таким чином, в даному випадку станом на дату звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу (дата формування документу в системі «Електронний суд» 21.04.2023) пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а саме вимоги про стягнення неустойки, нарахованої за період з 19.02.2022 по 20.04.2022. Отже, ТОВ "ТАКТ" заявлено вимогу про стягнення пені в тому числі за період, який виходить за межі позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

З огляду на приписи п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України специфіка наказного провадження полягає у тому, що суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, тому здійснення перерахунку заявлених сум, яке притаманне позовному провадженню, судом не здійснюється.

Враховуючи викладене, судом встановлено наявність підстав для поставлення ухвали про відмову у видачі судового наказу на підставі з п. 5 ч. 1 ст.152 ГПК України.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Частиною 2 ст. 153 ГПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ч.2 ст.154, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський автогідроагрегат» суми 82558,62 грн пені.

Отримати інформацію про стан розгляду справи можливо на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud5009. Ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала підписана 04.05.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку встановленому ст.257 цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва