номер провадження справи 15/128/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 Справа № 908/1997/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства Кагма, 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Столична, 14

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк, 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 52

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Кабак І.Ю.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Дзюба М.Ю. (в режимі відеоконференції) ордер серія АВ № 1029563 від 12.09.2022;

від відповідача: не з`явився;

установив

04.10.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Кагма, Київська область, м. Кагарлик до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості розмірі 688 833,30 грн з яких: основний борг в сумі 602 903,48 грн, 3% річних у сумі 9712,53 грн, інфляційні втрати у сумі 76 267,29 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022, справу № 908/1997/22 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1997/22. Присвоєно справі номер провадження 15/128/22, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 11.10.2022 запропоновано відповідачу надати у строк до 10.11.2022, відповідно до ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог.

16.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.11.2022 поновлено пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначити на 13.12.2022.

07.12.2022 від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншій справі.

Ухвалою суду від 13.12.2022 відкладено підготовче засідання на 29.12.2022.

Ухвалою суду від 14.12.2022 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Кагма, Київська область, м. Кагарлик про забезпечення позову по справі № 908/1997/22, відмовлено.

Ухвалою суду від 29.12.2022 відкладено підготовче засідання на 16.01.2023.

Ухвалою суду від 16.01.2023 зупинено провадження у справі № 908/1997/22 до перегляду Центральним апеляційним господарським судом в порядку апеляційного провадження ухвали Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 про відмову у забезпеченні позову.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі № 908/1997/22 залишено без змін.

Ухвалою суду 27.03.2023 поновлено провадження у справі № 908/1997/22 з 04.04.2023, призначено підготовче засідання на 04.04.2023. 04.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.04.2023.

19.04.2023 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи платіжних доручень про перерахування коштів позивачу в рахунок заборгованості.

20.04.2023 до початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем частково оплачено заборгованість. Заяву прийнято до розгляду. Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідач суми основного боргу в розмірі 462 903,48 грн, 3%річних у розмірі 9712,53 грн, інфляційних втрат у розмірі 76 267,29 грн.

Позов обґрунтовано наступним: між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки за відповідачем обліковується заборгованість, яка станом на 04.02.2022 становила 642 069,94 грн. Окрім сум основного боргу позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. З урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних висом основний борг, який обліковується за відповідачем становить 462 903,48 грн.

Відповідач щодо позову заперечив та просив у позові відмовити з наступних підстав. Продукція постачалася для потреб дошкільних і шкільних закладів в межах отриманого фінансування з публічних бюджетів. Від дня повномасштабної війни російської федерації усі вказані заклади зачинені, продукцію не замовляють та кошти за неї не перераховують. Відповідач опинився в економічно критичній ситуації. Кількість реалізованої продукції зменшилась, доступ до постачальників сировини обмежено та ускладнено. У відповідача також є боржники, які не сплачують кошти. Позивач не навів доказів, які б підтверджували відвантаження продукції та наявні видаткові накладні не містять посилання на договір. Відповідно позивач не мав права посилатися на договір як підставу для нарахування штрафних санкцій.

Представник відповідача у судове засідання 20.04.2023 не з`явився, участь в режимі відео конференції не забезпечив.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що заборгованість за поставлений товар визнається відповідачем про що він зазначив у листі від 08.09.2022 № 1. Позивач не просить стягнути з відповідача штрафні санкції, а 3% річних та інфляційні втрати до таких не відносяться. Отримання товару підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Судове засідання 20.04.2023 проводилось в режимі відео конференції Підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

У судовому засіданні 20.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

20.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Кагма» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк» (покупець) укладено договір поставки № 53.

20.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Кагма» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк» (покупець) укладено договір № 53/1 на транспортно-експедиторське обслуговування.

На виконання умов договору поставки відповідачу було поставлено товар на підтвердження чого надано наступні видаткові накладні: № 6300 від 27.11.2021 на суму 67 790,70 грн; № 6945 від 30.11.2021 на суму 59 748,48 грн; № 822 від 04.12.2021 на суму 85 167,60 грн; № 6948 від 07.12.2021 на суму 50 885,40 грн; № 2195 від 11.12.2021 на суму 83 529,18 грн; № 14 від 01.01.2022 на суму 19 748,04 грн; № 1373 від 11.01.2022 на суму 39 840,84 грн; № 2057 від 15.01.2022 на суму 48 578,64 грн; № 2571 від 18.01.2022 на суму 36 741,60 грн; № 3929 від 25.01.2022 на суму 29 147,22 грн; № 4659 від 29.01.2022 на суму 52 950,72 грн; № 1001 від 05.02.2022 на суму 4539,00 грн; № 2273 від 12.02.2022 на суму 24 569,22 грн; № 3633 від 19.02.2022 на суму 24 325,32 грн.

Видаткові підписані між сторонами за договору без зауважень щодо кількості та якості, а також видаткові накладні містять посилання на договір поставки № 53 від 20.02.2020.

На час звернення позивача до суду за відповідачем обліковувалась заборгованість за отриманий товар на загальну суму 642 069,94 грн.

Відповідач частково оплатив кошти за отриманий товар, а саме: 30.09.2022 10 000,00 грн платіжне доручення № 1469; 31.10.2022 20 000,00 грн платіжне доручення № 120; 30.11.2022 20 000,00 грн платіжне доручення № 278; 29.12.2022 30 000,00 грн платіжне доручення № 437; 28.02.2023 30 000,00 грн платіжна інструкція № 687; 31.03.2023 - 30 000,00 грн платіжна інструкція № 815, усього 140 000,00 грн. Усі платіжні доручення та платіжні інструкції містять посилання у призначенні платежу на договір № 53 від 20.02.2020.

На час вирішення спору в суді залишок боргу становить 462 903,48 грн, якйи позивач просить стягнути з відповідача.

З урахуванням наведених обставин справи, а також вимог чинного законодавства суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Правовідносини між сторонами урегульовані договором поставки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1.1 постачальник зобов`язується поставляти товар по ціні, кількості та асортименту згідно Специфікації додаток № 1 до договору поставки № 53 від 20.02.2020, а покупець приймати та оплачувати їх вартість на умовах даного договору, та повертати тару в строк та на умовах, передбачених даним договором.

Між сторонами за договором поставки підписано Специфікацію як додаток № 1 до договору № 53 від 20.02.2020.

Відповідно до п. 2.6 договору поставки, право власності та ризик випадкової загибелі товару переходить до покупця з моменту, коли сторони підписали видаткову та товарно-транспортну накладні, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем. Після підписання сторонами видаткової та товарно-транспортної накладних, претензії щодо кількості та якості (крім прихованих недоліків) товару постачальником не приймаються.

Як свідчать видаткові накладні приєднані до матеріалів справи відповідач отримав товар за видатковими накладними без будь-яких зауважень щодо якості та кількості. Видаткові накладні підписані сторонами, скріплені печатками та містять посилання на договір поставки № 53 від 20.02.2020. Крім того, відповідачем здійснено часткову оплату за отриманий товар із призначенням платежу у платіжних документах «за товар згідно договору № 53 від 20.02.2020».

Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 462 903,48 грн є обґрунтованими.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 9712,53 грн за загальний період з 01.03.2022 по 12.09.2022 та інфляційні втрати у розмірі 76 267,29 грн за загальний період березень серпень 2022 року.

Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування позивачем проведено з урахуванням того, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Перевіривши наведені розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає їх виконаними правильно.

Заперечення відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним, оскільки стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України не є санкцією, а носить компенсаційний характер заходів відповідальності.

З приводу форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на підставі пропозиції ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено і на час вирішення спору в суді.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Разом з тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають особі фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором.

Відповідач письмово не повідомляв ПрАТ «Кагма» про неможливість виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Також як уже зазначалось, 3% річних та інфляційні втрати не відносяться до штрафних санкцій, а мають компенсаційний характер заходів відповідальності, що не звільняє відповідача від їх оплати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідачем не доведено обґрунтованість своїх заперечень щодо позову.

З урахуванням наданих доказів, які досліджені судом, обставин наведених в обґрунтування позову, вимог чинного законодавства України суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-80, 123, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк» (вул. Українська, буд. 52, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095, ідентифікаційний код юридичної особи 41047696) на користь Приватного акціонерного товариства «Кагма» (вул. Столична буд. 14, м. Кагарлик, Київська область, 09200, ідентифікаційний код юридичної особи 00445883) суму основного боргу в розмірі 462 903,48 грн (чотириста шістдесят дві тисячі дев`ятсот три гривні 48 коп.), 3% річних у розмірі 9712,53 грн (дев`ять тисяч сімсот дванадцять гривень 53 коп.), інфляційні втрати у розмірі 76 267,29 грн (сімдесят шість тисяч двісті шістдесят сім гривень 29 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк» (вул. Українська, буд. 52, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095, ідентифікаційний код юридичної особи 41047696) на користь Приватного акціонерного товариства «Кагма» (вул. Столична буд. 14, м. Кагарлик, Київська область, 09200, ідентифікаційний код юридичної особи 00445883) судовий збір у розмірі 8233,25 грн (вісім тисяч двісті тридцять три гривні 25 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 травня 2023 року.

Суддя І. С. Горохов