ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Справа № 924/61/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянув матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" м.Київ

до Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" смт Понінка Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 1 038 056,10 грн

Представники сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: Іваницький А.М. - адвокат, діє на підставі ордера серії ВХ №1040542 від 13.02.2023

Рішення приймається 09.05.2023, оскільки в судових засіданнях 10.04.2023 та 04.05.2023 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 10.01.2023 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" м. Київ до Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" смт Понінка Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 1 038 056,10 грн, з яких 482844,00 грн заборгованість, 499413,60 грн штраф, 47695,98 грн інфляційні втрати, 8102,52 грн 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між сторонами було укладено договір фінансового лізингу ФЛО №079 від 16.08.2021, на виконання умов якого позивач на підставі договору поставки № 159 від 19.08.2021, який укладено з ПП "РЕТРА-3М" набув у власність котел "Ретра 2000-4М". В подальшому зазначений котел передано в користування відповідачу в рамках договору лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі від 20.12.2021. Зазначає, що п. 3.2 договору, додатком № 2 до договору визначені зобов`язання відповідача перед позивачем щодо сплати лізингових платежів. Однак відповідач всупереч графіку сплати лізингових платежів прострочив виконання своїх зобов`язань, і станом на день подання позовної заяви заборгованість по лізингових платежах складає 482 844,00 грн. Також у зв`язку із неналежним виконанням договірних зобов`язань, а також керуючись п.10.2.1 договору та ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення 499413,60 грн штрафу, 47695,98 грн інфляційних втрат та 8102,52 грн 3% річних.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 12.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/61/23 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:10 год. 13 лютого 2023 року. Крім того, сторонам встановлено строки для подання відзиву до 02.02.2023 та відповіді на відзив - до 13.02.2023.

В підготовчому засіданні 13.02.2023 суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 12:00 год. 27 лютого 2023 року.

На адресу суду 23.02.2023 надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає. Вказує, що відбулось зустрічне зарахування вимог у розмірі 467088,00 грн, сплачених за договором фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021 в рахунок наявної заборгованості за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021 (далі - договір № 079). Відповідач підтверджує, що заборгованість по договору фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021 складала 482844,00 грн. Окрім договору № 079, між сторонами був укладений договір фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021 (далі - договір № 080), на виконання п.3.3 якого відповідач здійснив авансовий платіж в розмірі 227257,00 грн згідно з платіжними дорученнями №764 від 18.08.2021 та № 765 від 18.08.2021, а в подальшому сплачував лізингові платежі. Загальна сума перерахованих відповідачем коштів за договором № 080 становить 467 088,00 грн. Зазначає, що листом від 02.02.2022 позивач гарантував, що виконає свої зобов`язання в строк до 10.02.2022, однак так їх і не виконав. Відповідач надсилав листа від 14.02.2022 до продавця ПП "Ретра-3М" щодо інформації по поставці котла, у відповідь на який повідомлено, що обладнання готове, проте оплати згідно умов договору проведено не було. В зв`язку із чим відповідач звертався до позивача з претензією від 15.02.2022 щодо невиконання умов договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021. Проте позивач до цього часу не виконав своїх зобов`язань з передачі предмета лізингу. З огляду на викладене та на підставі п. 14.3.1 договору № 080, ч. 1 ст. 611 ЦК України відповідач надіслав позивачу повідомлення від 16.02.2023 про розірвання договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021. Тому відповідач вважає, що оскільки договір № 080 розірваний, то грошові кошти в загальному розмірі 467088,00 грн є безпідставно отриманими та підлягають поверненню відповідачу, що стало підставою для звернення відповідача до позивача із заявою від 16.02.2023 про зарахування зустрічних вимог у розмірі 467088,00 грн, сплачених за договором № 080 в рахунок наявної заборгованості за договором № 079. Таким чином, як вказує відповідач, залишок заборгованості за договором № 079 становить 15756,00 грн, яка сплачена у повному обсязі відповідно до платіжних інструкцій № 38191317 від 09.02.2023, № 38191322 від 10.02.2023, №38191336 від 20.02.2023. Відповідач вказує, що з огляду на зарахування зустрічних вимог та погашення залишку заборгованості, розрахунок штрафних санкцій , інфляційних втрат, 3% річних є безпідставним та необґрунтованим, оскільки розмір заборгованості за договором № 079 відсутній. Також зазначає, що розрахунок штрафних санкцій здійснений необґрунтовано та з порушенням умов чинного законодавства. Вважає, що у п. 10.2.1 договору № 079 не зазначено, що необхідно нараховувати штраф за прострочення строків оплати лізингових платежів за кожний лізинговий платіж. Станом на 16.03.2022 відповідач уже сплатив 780336,00 грн, в період з 16.03.2022 по 16.08.2022 виникла заборгованість в розмірі 482844,00 грн. Тобто наявний єдиний випадок порушення умов договору, прострочення сплати лізингового платежу на строк більше 30 днів, а розрахунок мав би бути здійснений наступним чином: 1189080,00/100*7. Відповідач зауважує, що штраф є одноразовою санкцією та вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання. Крім того, відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, зменшити розмір неустойки до її розумного розміру. Додатково у відзиві на позов відповідач заперечує щодо розміру заявлених позивачем судових витрат по оплаті витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а перелік виконаних робіт адвокатом Любарець А.Ю. не відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України. Також звертає увагу, що адвокат Любарець А.Ю. є керівником позивача, тому в силу повноважень керівника вже був ознайомлений із обставинами справи.

Ухвалою суду від 27.02.2023 суд відмовив Комунальному підприємству "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" у поновленні строку для подання відзиву на позовну заяву, продовжив вказаний строк та прийняв відзив до розгляду. Крім того, відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" у задоволенні клопотання про залишення без розгляду документів, поданих після закінчення процесуального строку.

Також згідно з ухвалами, постановленими із занесенням до протоколу судового засідання від 27.02.2023, суд продовжив позивачу встановлений судом строк для подання відповіді на відзив до 10.03.2023, встановив відповідачу строк для подання заперечень до 20.03.2023 та відклав підготовче засідання у справі №924/61/23 на 11:00 год. 22 березня 2023 року.

До суду 06.03.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відсильна норма п.14.3.1 договору лізингу № 080 встановлює право лізингоодержувача відмовитись від договору лізингу в разі порушення лізингодавцем 60-денного строку з моменту перерахування попередньої оплати та після отримання фактичного лізингодавцем предмету лізингу, чого в даному випадку не відбулось. Зазначає, що згідно з повідомленням від 24.10.2022 та вимогою від 26.10.2022, які вручені відповідачу 01.11.2022, останнього було повідомлено про готовність фактичної передачі предмета лізингу. При цьому з огляду на положення п. 4.2 договору № 080 виконання обов`язку позивача щодо передачі предмету лізингу в користування відповідачу нерозривно пов`язано та є наслідком виконання відповідачем свого обов`язку щодо забезпечення транспортування предмету лізингу. В повідомленні про готовність для узгодження дати/часу/місця передачі предмету лізингу позивач просив узгодити дані питання безпосередньо з відповідальною особою позивача, чого так і не було здійснено відповідачем. Тобто, на думку позивача, очевидною є добросовісна поведінка позивача як сторони договірних зобов`язань та дійсний намір останнього здійснити фактичну передачу предмету лізингу в користування відповідачу. Проте відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо фактичного прийняття предмету лізингу в користування. Також зазначає, що відповідач не надав позивачу переліку документів, передбачених додатком № 5 до договору, що відповідно до п. 4.1 договору є передумовою для передачі предмету лізингу у фактичне користування. З огляду на викладене позивач вважає, що у відповідача не було ні правових підстав, ні юридичних передумов на припинення договору лізингу № 080 з підстав непередання предмету лізингу, а тому таке повідомлення є безпідставним та юридично нікчемним, а договір № 080 є діючим. Щодо заяви про зарахування зустрічних вимог, то позивач вказує, що остання є юридично нікчемним документом та не несе будь-яких правових наслідків, оскільки виготовлена 16.02.2023, як і повідомлення про розірвання договору № 080, тобто датою вчинення одностороннього правочину є 16.02.2023. Водночас, зважаючи на п. 14.6 договору та отримання позивачем повідомлення про розірвання договору 22.02.2023, навіть прийнявши обставину припинення договору № 080, вказаний договір є припиненим 22.02.2023. Тому станом на 16.02.2023 жодних грошових зобов`язань у позивача перед відповідачем не було, тобто не було зустрічних однорідних вимог. Крім того, вказує, що штраф в силу положень п.10.2.1 та п.16.3 договору є обов`язковим платежем, без сплати якого право власності на предмет лізингу не переходить до відповідача. Тому в разі існування правових підстав для правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, зарахування заборгованості позивача в розмірі 467088,00 грн за договором № 080 підлягало б зарахуванню (з урахуванням встановленої п. 3.6 договору черговості платежів) в рахунок погашення штрафу за договором № 079 в загальному розмірі 499413,60 грн, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача. Щодо штрафних санкцій позивач зазначає, що в даному випадку штраф застосовується позивачем одноразово відносно кожного окремого та самостійного порушення допущеного відповідачем, що прямо передбачено умовами договору №079. Розмір штрафних санкцій, які зобов`язаний сплатити відповідач, викликаний виключно ухиленням останнього від взятих на себе зобов`язань та його недобросовісною поведінкою. Також позивач вважає, що відсутні правові підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив додатково вказує, що доводи позивача щодо відсутності правових підстав розірвати договір № 080 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки протягом 60 днів з моменту перерахування відповідачем авансового платежу, лізингодавець не передав предмет лізингу та навіть не приступив до його отримання у ПП "Ретра-3М". Звертає увагу, що станом на 01.03.2023 не поставлено для позивача твердопаливний котел "Ретра 1250-М" Plus, який мав бути поставлений позивачем на користь відповідача в межах договору № 080, що підтверджується відповіддю ПП "Ретра-3М" № 378 від 01.03.2023, оскільки позивач не виконав своїх зобов`язань щодо оплати предмета лізингу перед ПП "Ретра-3М". З огляду на вказане, відповідач вважає доводи позивача щодо готовності предмету лізингу, добросовісної поведінки позивача, наявності дійсного наміру здійснити фактичну передачу предмету лізингу безпідставними, необґрунтованими та надуманими, оскільки позивач досі не отримав предмет лізингу у ПП "Ретра-3М", що свідчить про недобросовісність поведінки позивача. Докази наявності у позивача твердопаливного котла "Ретра 1250-М" Plus не надані. Таким чином, у відповідача були наявні правові підстави для розірвання договору № 080. Зазначає, що зустрічне зарахування однорідних вимог є одностороннім правочином, тому не вимагається погодження (схвалення) іншої сторони. Для зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї сторони. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування і проведення такого зарахування не має юридичного значення. Звертає увагу, що у заяві про зарахування не вказано, що зарахування відбувається з 16.02.2023, тому логічно, що зарахування відбулось з 22.02.2023, тобто з моменту отримання позивачем вказаної заяви. Водночас, враховуючи доводи позивача, відповідач повторно (у межах вказаних заперечень) зазначає про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 467088,00 грн, сплачених за договором № 080 в рахунок наявної заборгованості за договором № 079 та вважає, що заборгованість за договором № 079 відсутня.

В підготовчому засіданні 22.03.2023 суд поновив відповідачу встановлений законом строк для подання доказів, які додані до заперечень, та прийняв їх до розгляду; поновив позивачу встановлений законом строк для подання доказів, які додані до відповіді на відзив, та прийняв їх до розгляду; відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду наданих позивачем доказів; закрив підготовче провадження у справі №924/61/23 та призначив справу до судового розгляду по суті на 14:30 год. 10 квітня 2023 року, про що постановлені ухвали із занесенням до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 10.04.2023 постановлено ухвали із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 10:00 год. 04 травня 2023 року та про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon" поза межами приміщення суду за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" - адвоката Любарця А.Ю.

Відповідно до ухвали від 04.05.2023, постановленої із занесенням до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 14:30 год. 09 травня 2023 року.

Позивач в судове засідання 09.05.2023 не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому повідомив, що підтверджує часткове погашення відповідачем за договором № 079 після відкриття провадження в розмірі 15756,00 грн. Решту вимог підтримує, в тому числі 467088,00 грн заборгованості. Крім того, подав клопотання про долучення до матеріалів справи акту № 2 виконаних робіт від 04.05.2023 про виконання договору про надання правової допомоги від 01.06.2022 №01/06/2022-01

Відповідач в судовому засіданні 09.05.2023 проти позову заперечував з підстав, вказаних у відзиві на позов та запереченнях. Також просив відмовити у задоволенні клопотання позивача про долучення вищевказаного доказу, оскільки вважає, що воно подане з порушення встановленого законом строку.

Суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Акт № 2 виконаних робіт від 04.05.2023 про виконання договору про надання правової допомоги від 01.06.2022 №01/06/2022-01, який підтверджує понесені позивачем судові витрати на правову допомогу, був наданий позивачем до закінчення судових дебатів, тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України.

За таких обставин суд задовольняє клопотання позивача та долучає до матеріалів справи акт № 2 виконаних робіт від 04.05.2023.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" (далі -лізингодавець) та Комунальним підприємством "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" (далі - лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу ФЛО №079 від 16.08.2021 (далі - договір № 079), згідно з п. 1.1 якого лізингодавець зобов`язується набути у власність котел "Ретра 2000-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску, (інші індивідуальні ознаки будуть визначені сторонами в акті приймання-передачі предмета лізингу) надалі за текстом - "Предмет лізингу" у Приватного підприємства "Ретра-3М", , надалі за текстом - "Продавець", відповідно до встановленої лізингоодержувачем у замовленні (додаток № 4) специфікації та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку № 2 до договору.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" (далі - лізингодавець) та Комунальним підприємством "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" (далі - лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021 (далі - договір № 080), згідно з п. 1.1 якого лізингодавець зобов`язується набути у власність твердопаливний котел моделі "Ретра 1250-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску, (інші індивідуальні ознаки будуть визначені сторонами в акті приймання-передачі предмета лізингу) надалі за текстом - "Предмет лізингу" у Приватного підприємства "Ретра-3М", , надалі за текстом - "Продавець", відповідно до встановленої лізингоодержувачем у замовленні (додаток № 4) специфікації та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку № 2 до договору.

Пунктом 1.2 договорів передбачено, що сторони визначають договір як договір фінансового лізингу.

Відповідно до п. 1.3 договорів після укладення даного договору лізингодавець приступає до укладення договору поставки (купівлі-продажу) предмета лізингу з продавцем (далі - договір поставки), за умови виконання лізингоодержувачем обов`язку, передбаченого пунктом 3.3 даного договору. Зобов`язання лізингодавця по передачі предмета лізингу лізингоодержувачу можуть виникати лише стосовно тих умов, які передбачені у договорі поставки предмета лізингу, і стосовно того предмета лізингу, який погоджений сторонами у "Замовленні" (додаток № 4).

Предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору (п. 1.5 договорів).

За умовами п. 2.1 договорів, строк лізингу становить 12 місяців з дня підписання акту приймання-передачі предмета лізингу (додаток № 3).

Згідно з п. 3.1 договорів сторони дійшли згоди, що місячний лізинговий платіж нараховується в розмірі, визначеному у додатку № 1 до договору, про що оформляються акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в частині відшкодування вартості майна та в частині сплати винагороди лізингодавцю. Акти складаються останнім днем кожного місяця протягом дії договору.

Загальна сума лізингових платежів, термін оплати ("дата платежів") та порядок сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцеві встановлюються договором та в "Графіку сплати лізингових платежів" (додаток № 2), який є невід`ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється лізингоодержувачем не пізніше "дати платежу" шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок лізингодавця (п. 3.2 договорів).

Пунктом 3.3 договорів передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний здійснити на користь лізингодавця попередню оплату лізингових платежів (авансовий платіж) в термін та в сумі, визначеній додатком № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 3.6 договорів всі платежі, які здійснюються лізингоодержувачем на користь лізингодавця за цим договором, підлягають зарахуванню в наступному порядку:

1) відшкодування витрат лізингодавця, які виникли в період дії договору та пов`язані з ним;

2) сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем умов договору;

3) сплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди (комісії, процентів та ін.) лізингодавця;

4) сплата простроченої заборгованості з відшкодування вартості предмета лізингу;

5) сплата поточної заборгованості з нарахованої винагороди (комісії, процентів та ін.) лізингодавця.

За умовами п. 3.8 договорів склад лізингових платежів погоджується сторонами самостійно, з урахуванням положень Закону України "Про фінансовий лізинг", Податкового кодексу України, чинних у редакції на дату підписання договору та включає в себе, зокрема:

1) сума, що відшкодовує вартість предмета лізингу;

2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу;

3) інші складові, в тому числі платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору та передбачені цим договором.

Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати лізингові платежі в обсязі та в строки, передбачені у додатку № 2 до цього договору (п. 3.9 договорів).

Згідно з п. 3.10 договорів після спливу 12 місяців після фактичної передачі предмету лізингу в користування лізингоодержувачу, останній зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця комісію в розмірі 1% від залишкової вартості предмета лізингу (станом на день настання обов`язку зі сплати чергового платежу), яка включає в себе в тому числі адміністративні витрати на наступний календарний рік та компенсацію оцінки вартості та технічного стану предмету лізингу, якщо інше не буде передбачено додатковою угодою укладеною після переговорів між сторонами.

Відповідно до п. 4.1 договорів строк передачі предмету лізингу складає 60 робочих днів з моменту перерахування лізингоодержувачем попередньої оплати лізингових платежів та надання лізингодавцю повного пакету документів згідно додатку № 5, але в будь-якому разі не раніше отримання лізингодавцем предмету лізингу від продавця (постачальника) та не пізніше 2 календарних днів з дня отримання лізингодавцем предмету лізингу.

Місце передачі предмета лізингу: 30511, Хмельницька область, Полонський район, селище міського типу Понінка, вулиця Перемоги, будинок 51. Передача предмета лізингу, транспортування здійснюється за рахунок та силами лізингоодержувача (п. 4.2 договорів).

Після прибуття предмету лізингу до місця передачі лізингоодержувач зобов`язаний в присутності лізингодавця перевірити якість, комплектність та технічну справність предмету лізингу, про що сторони складають "Акт приймання-передачі предмету лізингу" (додаток № 3) - далі "Акт", який підтверджує факт передачі предмета лізингу від лізингодавця лізингоодержувачу, комплектність та відповідність предмету лізингу техніко-економічним показникам, передбаченим договором поставки предмета лізингу (п. 4.3 договорів).

За умовами п. 4.5 договорів, якщо в 7-денний строк від дня, коли лізингодавець повідомив лізингоодержувачу про готовність передати предмет лізингу, лізингоодержувач за будь-яких причин відмовився від договору (ініціює розірвання договору), не прийняв предмет лізингу та/або не підписав акт (додаток № 3), договір вважається таким, що втратив силу, при цьому всі перераховані лізингоодержувачем лізингові платежі підлягають поверненню, а саме 70% від сплаченої суми. Повідомлення про готовність передачі предмету лізингу, в разі, якщо воно здійснюється у письмовому порядку, здійснюється лізингодавцем в порядку, встановленому пунктом 17.11. цього договору та має містити в собі час (дата, години), місце (адреса), порядок передачі предмету лізингу, контактні дані, тощо. Повідомлення про готовність предмету лізингу може здійснюватись також іншими засобами зв`язку за вказаними сторонами в розділі 18 цього договору реквізитами.

У випадку дострокового припинення (розірвання), відмови від договору, лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцеві предмет лізингу у справному стані разом з усіма приналежностями, що призначені для обслуговування і користування предметом лізингу (п. 4.7 договорів).

Згідно з п. 4.8 договорів всі витрати, пов`язані з транспортуванням предмета лізингу до місця його приймання/передачі здійснюються за рахунок лізингоодержувача.

У п. 4.9 договорів визначено, якщо лізингоодержувач відмовляється/уникає (в незалежності від причин) від прийняття предмета лізингу (п. 4.4 договору) та/або вимагає розірвання договору до моменту фактичної передачі йому предмета лізингу, то всі сплачені лізингоодержувачем лізингові (в т.ч. авансові) платежі, що стосуються предмету договору підлягають поверненню 70% від сплаченої суми за договором.

За умовами п. 5.14.3 договорів лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Відповідно до п. 5.15.1 договорів лізингодавець зобов`язаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

У випадку порушення лізингоодержувачем своїх обов`язків по здійсненню лізингових платежів та/або використання об`єкту лізингу не за призначенням, лізингодавець має право призначати аудиторські перевірки стосовно розрахунків по лізингових платежах, заявляти свої вимоги стосовно повернення заборгованості за цим договором та штрафних санкцій відповідно до п. 10.2. договору (п. 8.1.5 договорів).

Пунктом 10.2 договорів передбачено, що лізингоодержувач несе відповідальність за порушення взятих на себе за договором зобов`язань. В разі прострочення лізингоодержувачем строків оплати лізингових (в тому числі авансових) платежів, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця штраф за кожен такий випадок у розмірі, зокрема 7% від вартості предмету лізингу в разі прострочення сплати лізингового (авансового) платежу на строк більше 30 днів з дати, що визначена в додатку 2 до цього договору (п. 10.2.1 договорів).

Під "вартістю предмету лізингу", визначеної пунктом 10.2, мається на увазі вартість предмета лізингу (з ПДВ), визначена в Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 2 до цього договору) (п. 10.3 договорів).

Згідно з п. 10.2.5 договорів сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій не обмежується строком визначеним частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України та становить три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони дійшли згоди, що позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) не обмежується строком зазначеним частиною другою статті 258 Цивільного кодексу України та становить три роки з моменту спливу строку виконання зобов`язання за договором (п. 10.2.6 договорів).

За умовами п. 14.3 договорів на вимогу лізингоодержувача договір може бути достроково розірваний у випадках: лізингодавець без поважних причин не передає предмет лізингу (у відповідності з п. 4.1) лізингоодержувачу або створює перешкоди для використання предмета лізингу відповідно до умов договору або його призначення (п. 14.3.1)

Відмова від договору (в тому числі в порядку пунктів 14.2-14.3 цього договору) є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Відмова направляється лізингоодержувачу шляхом направлення поштою та/або вручення лізингоодержувачу (п. 14.6 договорів).

Договір набирає чинності (вважається укладеним) з дня його підписання (п. 15.1 договорів).

Договір діє протягом строку лізингу (п. 2.1 договорів), але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п. 15.2 договорів).

Відповідно до п.п. 16.1, 16.2 договорів протягом усього строку дії цього договору предмет лізингу є власністю лізингодавця. По закінченню строку договору лізингу або за згодою сторін раніше закінчення строку лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за цим договором, право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не передбачено договором.

У п. 17.11 договорів визначено, що всі повідомлення за договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Повідомлення вважається врученим, а лізингоодержувач вважається таким, що повідомлений належним чином у випадку повернення відправникові у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відсутністю адресата за вказаною адресою, відмовою адресата від одержання та з інших причин, у день проставлення відповідної відмітки відділенням поштового зв`язку. Крім вчинення повідомлень в порядку, визначеному цим пунктом, сторони зобов`язуються додатково всі повідомлення за цим договором надсилати відповідній стороні на електронну адресу, що визначена в пункті 18 цього договору.

Договори підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.

У додатку № 1 до договору № 079 сторони визначили предмет лізингу (котел "Ретра 2000-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску), його загальну вартість (1189080,00 грн), строк лізингу (12 місяців), суму лізингових платежів за договором (1255188,00 грн з ПДВ) та її складові.

Згідно з додатком № 1 до договору № 080 сторони передбачили предмет лізингу (твердопаливний котел моделі "Ретра 1250-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску), його загальну вартість (709920,00 грн), строк лізингу (12 місяців), суму лізингових платежів за договором (755088,00 грн з ПДВ) та її складові.

Додатком № 2 до договору № 079 оформлено графік сплати лізингових платежів, згідно з яким авансовий платіж в сумі 380607,00 грн підлягав сплаті 16.08.2021; лізингові платежі - в наступні строки та в наступних розмірах: 14 141,00 грн - 16.09.2021; 24640,00 грн - 16.10.2021; 100000,00 грн - 16.11.2021; 100000,00 грн - 16.12.2021; 80474,00 грн - 16.01.2022; 80474,00 грн - 16.02.2022; 80474,00 грн - 16.03.2022; 80474,00 грн - 16.04.2022; 80474,00 грн - 16.05.2022; 80474,00 грн - 16.06.2022; 80474,00 грн - 16.07.2022; 80474,00 грн - 16.08.2022. Всього за договором: 1189080,00 грн - відшкодування вартості майна, 74100,00 грн - винагорода лізингодаця, 1263180,00 грн - загальна сума до оплати.

Відповідно до додатку № 2 до договору № 080 погоджено графік сплати лізингових платежів, згідно з яким авансовий платіж в сумі 227257,00 грн підлягав сплаті 16.08.2021; лізингові платежі - в наступні строки та в наступних розмірах: 11970,00 грн - 16.09.2021; 21861,00 грн - 16.10.2021; 55000,00 грн - 16.11.2021; 55000,00 грн - 16.12.2021; 48000,00 грн - 16.01.2022; 48000,00 грн - 16.02.2022; 48000,00 грн - 16.03.2022; 48000,00 грн - 16.04.2022; 48000,00 грн - 16.05.2022; 48000,00 грн - 16.06.2022; 48000,00 грн - 16.07.2022; 48000,00 грн - 16.08.2022. Всього за договором: 709920,00 грн - відшкодування вартості майна, 45168,00 грн - винагорода лізингодаця, 755088,00 грн - загальна сума до оплати.

Додатком № 4 до договорів є замовлення від 16.08.2021, в якому визначені характеристики предметів лізингу.

У додатку № 5 до договорів сторони погодили перелік документів, які лізингоодержувач зобов`язаний надати лізингодавцю.

На виконання умов договору фінансового лізингу № 079 між Приватним підприємством "Ретра-3М" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" (покупець) укладено договір поставки № 159 від 19.08.2021 (далі - договір поставки), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у строки та за ціною, які визначені у цьому договорі поставити та передати у власність, а покупець прийняти котел опалювальний водогрійний твердопаливний стальний типу "Ретра" (далі за текстом - обладнання) у кількості відповідно до специфікації, яка є невід`ємним додатком № 1 до даного договору.

Загальна вартість обладнання за договором складає 1055181,00 грн з ПДВ (п. 1.4 договору поставки).

Відповідно до п. 1.6 договору поставки з моменту поставки обладнання, покупець отримує всі права приватної власності на обладнання, включаючи права передачі обладнання третім особам.

Обладнання набувається покупцем у власність з метою подальшої передачі в користування лізингоодержувачу на умовах договорів фінансового лізингу, які укладаються між покупцем та лізингоодержувачем окремо (п. 1.8 договору поставки).

У п. 1.9 договору поставки визначено, що підписанням цього договору сторони погоджують відповідність обладнання за його якісними та кількісними характеристиками (в тому числі щодо умов гарантійного обслуговування продавцем) замовленням, що визначені між покупцем та лізингоодержувачем в договорі фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО № 079 між ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" та КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради".

За умовами п. 2.1 договору поставки сторонами погоджено, що поставка обладнання та його фактична передача здійснюється в присутності сторін за адресою: 33027, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Київська, буд.92 (ПП "Ретра-3М").

Додатком № 1 до договору поставки оформлено специфікацію від 19.08.2021.

В подальшому відповідно до акту приймання-передачі обладнання від 20.12.2021 ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" передало, а КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" прийняло котел "Ретра 2000-4М" Plus. У акті вказано, що при огляді обладнання недоліків не виявлено, об`єкт придатний до експлуатації.

Матеріали справи містять паспорт котла "Ретра 2000-4М" Plus, в якому зазначені технічні характеристики і параметри обладнання, комплект постачання, тощо.

Відповідно до умов договору фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021 КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" згідно з платіжними дорученнями № 762 від 18.08.2021 та № 763 від 18.02.2021 сплатило ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" авансовий платіж в загальному розмірі 380607,00 грн, а також здійснило сплату лізингових платежів на загальну суму 399729,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 824 від 15.09.2021 на суму 4141,00 грн, № 825 від 15.09.2021 на суму 10000,00 грн, № 857 від 13.10.2021 на суму 20000,00 грн, № 859 від 13.10.2021 на суму 4640,00 грн, № 889 від 29.10.2021 на суму 176292,00 грн, № 890 від 29.10.2021 на суму 23708,00 грн, № 984 від 09.12.2021 на суму 71840,00 грн, № 985 від 09.12.2021 на суму 8634,00 грн, № 990 від 10.12.2021 на суму 72806,00 грн, № 992 від 10.12.2021 на суму 7668,00 грн.

Також на виконання умов договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021 відповідач сплатив позивачу згідно з платіжними дорученнями № 764 від 18.08.2021 та № 765 від 18.08.2021 авансовий платіж в загальному розмірі 227257,00 грн, а також лізингові платежі на загальну суму 239831,00 грн, про що свідчать платіжні доручення № 822 від 15.09.2021 на суму 10000,00 грн, № 823 від 15.09.2021 на суму 1970,00 грн, № 858 від 13.10.2021 на суму 20000,00 грн, № 860 від 13.10.2021 на суму 1861,00 грн, № 891 від 29.10.2021 на суму 94488,00 грн, № 892 від 29.10.2021 на суму 15512,00 грн, № 982 від 09.12.2021 на суму 5306,00 грн, № 983 від 09.12.2021 на суму 42694,00 грн, № 989 від 10.12.2021 на суму 4729,00 грн, №991 від 10.12.2021 на суму 43271,00 грн.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 079, позивач звертався до останнього з вимогою № 01/06/2022-01 від 01.06.2022, в якій просив невідклано погасити заборгованість по лізингових платежах за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021. Вказана вимога вручена відповідачу 23.06.2022.

Також згідно з претензією № 07/06/2022-01 від 07.06.2022, яка вручена відповідачу 24.06.2022, позивач вимагав погасити заборгованість за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021 в розмірі 241422,00 грн, сплатити штрафні санкції в розмірі 225927,20 грн та пеню.

Крім того, позивач надсилав відповідачу повідомлення № 24/10/2022-01 від 24.10.2022 про готовність предмету лізингу до передачі в користування згідно договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021, в якому повідомляв про готовність фактичної передачі відповідачу предмету лізингу в користування. Для узгодження дати/часу/місця передачі предмету лізингу, умов його транспортування позивач просив звернутися до уповноваженої особи лізингодавця. При цьому позивач звертав увагу, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо передачі документів згідно додатку № 5 та неналежним чином виконує зобов`язання в частині своєчасності сплати лізингових платежів. Вказане повідомлення надіслано відповідачу 27.10.2021 та вручено останньому 01.11.2022, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У вимозі № 24/10/2022-02 від 24.10.2022, яка вручена відповідачу 01.11.2022, позивач просив відповідача надати інформацію про фінансово-економічний стан лізингоодержувача за формою, встановленою для подачі квартальної податкової звітності.

В подальшому 26.10.2022 позивач звертався до відповідача з вимогою № 26/10/2022-01 про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021 та ФЛО № 080 від 16.08.2021, яка вручена відповідачу 01.11.2022, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому позивач звертав увагу, що не зважаючи на готовність до передачі предмету лізингу за договором № 080 відповідач ухиляється від фактичного отримання предмету лізингу та виконання інших зобов`язань.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що позивач не виконав своїх зобов`язань за договором №080, на підтвердження чого надав наступні докази:

- лист ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" № 02/02/2022-01 від 02.02.2022, адресований КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради", в якому позивач зазначає, що станом на день підготовки цього листа ТОВ "ЛК "АТОН-ХХІ" не забезпечено набуття у власність та подальшу передачу КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" твердопаливного котла моделі "Ретра 1250-4М" Plus відповідно до умов договору № 080. Вказує, що дані обставини зумовлені перш за все тим, що певні партнери та контрагенти позивача не виконали належним чином власні договірні зобов`язання. Водночас, позивач повідомив, що власні зобов`язання перед відповідачем за договором лізингу будуть виконані в повному обсязі та гарантує їх виконання в строк до 10.02.2022. В зв`язку із вказаним позивач просив погодили зазначений графік;

- лист КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" № 22 від 14.02.2022 щодо надання інформації по поставці котла "Ретра 1250-4М" Plus та відповідь ПП "Ретра-3М" на нього № 14/02-1 від 14.02.2022, в якій повідомлено про готовність теплообмінника котла "Ретра 1250-4М" Plus згідно договору поставки № 160 від 19.08.2021, проте оплати згідно умов договору проведено не було. Зазначено, що у разі проведення повної оплати, відвантаження можливе протягом 5 робочих днів. Міститься прохання провести розрахунок та вказати транспорт для відвантаження;

- претензію КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" № 23 від 15.02.2022, в якій відповідач просив позивача виконати усі умови договору фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021, а саме здійснити оплату за предмет лізингу. Вказана претензія була повернута відповідачу за закінченням терміну зберігання.

З огляду на викладене, відповідач надіслав позивачу повідомлення № 16 від 16.02.2023 про розірвання договору фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021 на підставі п. 14.3.1 договору, в зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо передачі предмету лізингу, та заяву № 15 від 16.02.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій відповідач повідомив про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 467088,00 грн, сплачених КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" за договором фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021 на користь ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ", в рахунок наявної заборгованості у КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" перед ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021. У заяві зазначено, що залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 15756,00 грн. Надіслання вказаних документів позивачу підтверджується поштовою накладною № 566 від 16.02.2023, описом вкладенням у цінний лист та фіскальним чеком. Згідно з відомостями з сайту поштового оператора, відправлення вручено позивачу 22.02.2023.

Розглянувши вищевказані звернення відповідача, позивач надіслав відповідь № 25/02/2023-01 від 25.02.2023 на повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО № 080 та відповідь № 05/02/2023-02 від 25.02.2023 на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в яких вказує, що 27.10.2022 позивач надсилав на адресу відповідача повідомлення про готовність предмету лізингу до передачі в користування згідно договору фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО № 080, яке вручено відповідачу 01.11.2022. Також про готовність до фактичної передачі предмета лізингу вказувалось у вимозі від 26.10.2022 №26/10/2020-01. При цьому своїми діями/бездіяльністю в частині відсутності будь-якого реагування на повідомлення про готовність, незабезпечення транспортування предмету лізингу позивач на переконання відповідача виражає втрату свого інтересу до виконання зобов`язань за договором лізингу та фактично уникає прийняття в користування предмету лізингу. Таким чином, позивач не має жодних правових підстав для одностороннього розірвання договору лізингу, а тому даний договір є чинним. Додатково звертає увагу, що відповідач проігнорував виконання вимоги позивача від 24.10.2022 про надання інформації та документів, в зв`язку із чим на підставі п. 10.2.4 договору нараховано штраф у розмірі 35496,00 грн. Крім того, невиконання обов`язку щодо сплати лізингових платежів має наслідком нарахування відповідних штрафних санкцій. Тому в разі припинення договору (за згодою сторін) та досягнення згоди щодо повернення лізингових платежів, такі платежі підлягають зменшенню на зазначений вище розмір штрафних санкцій. Також позивач повторно повідомив відповідача про свою готовність до реалізації фактичної передачі предмету лізингу. Щодо зарахування зустрічних вимог, то позивач вказав, що в разі майбутнього досягнення згоди щодо зарахування з урахуванням черговості зарахування платежів, передбаченої договором, погашенню перш за все підлягатиме: відшкодування витрат лізингодавця (15570,85 грн сплаченого судового збору по справі № 924/61/23 та 46830,00 грн витрат на правничу допомогу), сплата пені у розмірі 169826,64 грн, сплата штрафних санкцій (499413,60 грн). Більш того, враховуючи наявний спір щодо розміру зобов`язань за договором № 079, а також в цілому наявності будь-яких грошових зобов`язань позивач перед відповідачем, ознака безспірності вимог відсутня, що унеможливлює зарахування зустрічних однорідних вимог. Вказані відповіді надіслані на адресу відповідача 27.02.2023, що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладення у цінний лист.

Матеріали справи містять лист № 378 від 01.03.2023, в якому ПП "Ретра-3М" повідомило, що станом на сьогодні не поставлено для ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" твердопаливний котел "Ретра 1250-4М" Plus, який мав бути поставлений на користь КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" в межах договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021.

Крім того, відповідач долучив Статут КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради", затверджений рішенням 42 позачергової сесії Понінківської селищної ради № 4 від 01.11.2022 в редакції рішення 43 позачергової сесії Понінківської селищної ради № 1 від 25.11.2022 (далі - Статут). У п. 1.2 Статуту визначено, що засновником і власником підприємства є Понінківська територіальна громада в особі Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Згідно з п. 2.1 Статуту підприємство створене з метою виробництва теплової енергії, надання послуг споживачам з теплопостачання, гарячого водопостачання, добування підземних вод, забезпечення холодною водою споживачів, приймання стічних вод до комунальної каналізації, діяльності в сфері послуг, будівництва, виробництва, торгівлі.

В ході судового розгляду справи відповідно до платіжних інструкцій № 38191317 від 09.02.2023, №38191322 від 10.02.2023, № 38191336 від 20.02.2023 відповідач сплатив на користь позивача кошти в загальному розмірі 15756,00 грн згідно з договором № 079 від 16.08.2021.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи договір № 01/06/2022-01 про надання правової допомоги від 01.06.2022, укладений між Адвокатським об`єднанням "Конфер Лекс" та ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ", рахунок на оплату від 01.06.2022 № 01/06/2022-01 на суму 46830,00 грн, акт № 2 виконаних робіт від 04.05.2023 про виконання договору про надання правової допомоги від 01.06.2022 №01/06/2022-01, меморіальний ордер №@2PL917928 від 16.06.2022 на суму 27000,00 грн, №@2PL262763 від 15.07.2022 на суму 10330,00 грн, №@2PL407010,00 грн від 16.08.2022 на суму 9500,00 грн, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серія КС №6792/10 від 27.06.2018, видане Любарець А.Ю., ордер серія АІ №1327994 від 21.12.2022.

Аналізуючи надані докази, пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародних стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про фінансовий лізинг".

У ст. 1 вказаного Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, визначено, що договір фінансового лізингу - договір, за яким надаються послуги з фінансового лізингу; фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Суд встановив, що між сторонами був укладений договір фінансового лізингу ФЛО №079 від 16.08.2021 (далі - договір № 079), згідно з п. 1.1 якого позивач зобов`язувався набути у власність котел "Ретра 2000-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску, (інші індивідуальні ознаки будуть визначені сторонами в акті приймання-передачі предмета лізингу) надалі за текстом - "Предмет лізингу" у Приватного підприємства "Ретра-3М", відповідно до встановленої відповідачем у замовленні (додаток № 4) специфікації та передати предмет лізингу в користування відповідачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку № 2 до договору.

На виконання умов договору № 079 позивач згідно з договором поставки № 159 від 19.08.2021 придбав у Приватного підприємства "Ретра-3М" котел "Ретра 2000-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску та в подальшому передав, а відповідач прийняв в користування вказаний предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 20.12.2021.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором.

З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу.

Згідно з п. 3.1 договору № 079 сторони дійшли згоди, що місячний лізинговий платіж нараховується в розмірі, визначеному у додатку № 1 до договору, про що оформляються акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в частині відшкодування вартості майна та в частині сплати винагороди лізингодавцю. Акти складаються останнім днем кожного місяця протягом дії договору.

Загальна сума лізингових платежів, термін оплати ("дата платежів") та порядок сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцеві встановлюються договором та в "Графіку сплати лізингових платежів" (додаток № 2), який є невід`ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється лізингоодержувачем не пізніше "дати платежу" шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок лізингодавця (п. 3.2 договору № 079).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

У п.п. 3.3, 3.9 договору № 079 також передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний здійснити на користь лізингодавця попередню оплату лізингових платежів (авансовий платіж) в термін та в сумі, визначеній додатком № 2 до цього договору. Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати лізингові платежі в обсязі та в строки, передбачені у додатку № 2 до цього договору.

У додатку № 2 до договору № 079 сторони погодили графік сплати лізингових платежів, згідно з яким авансовий платіж в сумі 380607,00 грн підлягав сплаті 16.08.2021; лізингові платежі - в наступні строки та в наступних розмірах: 14 141,00 грн - 16.09.2021; 24640,00 грн - 16.10.2021; 100000,00 грн - 16.11.2021; 100000,00 грн - 16.12.2021; 80474,00 грн - 16.01.2022; 80474,00 грн - 16.02.2022; 80474,00 грн - 16.03.2022; 80474,00 грн - 16.04.2022; 80474,00 грн - 16.05.2022; 80474,00 грн - 16.06.2022; 80474,00 грн - 16.07.2022; 80474,00 грн - 16.08.2022.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач частково виконав свої договірні зобов`язання та на підставі платіжних доручень № 762 від 18.08.2021 та № 763 від 18.02.2021 сплатив позивачу авансовий платіж в загальному розмірі 380607,00 грн. Також відповідач здійснив сплату лізингових платежів на загальну суму 399729,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 824 від 15.09.2021 на суму 4141,00 грн, № 825 від 15.09.2021 на суму 10000,00 грн, № 857 від 13.10.2021 на суму 20000,00 грн, № 859 від 13.10.2021 на суму 4640,00 грн, № 889 від 29.10.2021 на суму 176292,00 грн, № 890 від 29.10.2021 на суму 23708,00 грн, № 984 від 09.12.2021 на суму 71840,00 грн, № 985 від 09.12.2021 на суму 8634,00 грн, № 990 від 10.12.2021 на суму 72806,00 грн, № 992 від 10.12.2021 на суму 7668,00 грн.

Таким чином, станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем по лізингових платежах складала 482 844,00 грн, що не заперечується відповідачем та не спростовано останнім.

В ході судового розгляду даної справи відповідач надіслав позивачу заяву № 15 від 16.02.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій відповідач повідомив про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 467088,00 грн, сплачених останнім за договором фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021 на користь позивача, в рахунок наявної заборгованості у відповідача перед позивачем за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021.

Водночас, позивач заперечує з приводу вказаних обставин.

Надавши оцінку правовідносинам сторін, що виникли на підставі договору фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, крім договору № 079, між сторонами був укладений договір фінансового лізингу ФЛО №080 від 16.08.2021 (далі - договір № 080), згідно з п. 1.1 якого позивач зобов`язувався набути у власність твердопаливний котел моделі "Ретра 1250-4М" Plus (без пальника Ретра НПС та пелетного бункера) з чавунними колосниками до котла (додатково для ручного режиму (дрова, брикет, вугілля)) 2021 року випуску, (інші індивідуальні ознаки будуть визначені сторонами в акті приймання-передачі предмета лізингу) надалі за текстом - "Предмет лізингу" у Приватного підприємства "Ретра-3М" відповідно до встановленої відповідачем у замовленні (додаток № 4) специфікації та передати предмет лізингу в користування відповідачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку № 2 до договору.

На виконання умов договору № 080 відповідач перерахував позивачу згідно з платіжними дорученнями № 764 від 18.08.2021 та № 765 від 18.08.2021 авансовий платіж в загальному розмірі 227257,00 грн, а також відповідно до платіжних доручень № 822 від 15.09.2021, № 823 від 15.09.2021, № 858 від 13.10.2021, № 860 від 13.10.2021, № 891 від 29.10.2021, № 892 від 29.10.2021, № 982 від 09.12.2021, № 983 від 09.12.2021, №989 від 10.12.2021, № 991 від 10.12.2021 сплатив лізингові платежі на загальну суму 239831,00 грн, а всього 467 088,00 грн.

Однак акт приймання-передачі предмету лізингу за договором № 080 так і не був підписаний, що не заперечується сторонами у справі.

Суд враховує, що відповідно до п.4.2 договору № 080 місцем передачі предмета лізингу є: 30511, Хмельницька область, Полонський район, селище міського типу Понінка, вулиця Перемоги, будинок 51. Передача предмета лізингу, транспортування здійснюється за рахунок та силами лізингоодержувача.

Згідно з п. 4.8 договору № 080 всі витрати, пов`язані з транспортуванням предмета лізингу до місця його приймання/передачі здійснюються за рахунок лізингоодержувача.

Відповідно до повідомлення № 24/10/2022-01 від 24.10.2022 про готовність предмету лізингу до передачі в користування згідно договору фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021, позивач повідомляв про готовність фактичної передачі відповідачу предмету лізингу в користування. При цьому для узгодження дати/часу/місця передачі предмету лізингу, умов його транспортування позивач просив звернутися до уповноваженої особи лізингодавця.

Про готовність предмету лізингу до передачі відповідачу за договором № 080 позивач зазначав також у вимозі № 26/10/2022-01 від 26.10.2022 про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу ФЛО №079 від 16.08.2021 та ФЛО № 080 від 16.08.2021.

Вищевказані повідомлення та вимога були вручені відповідачу 01.11.2022, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, поштовими накладними, фіскальними чеками та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Проте відповідач відповіді на вказані звернення не надав та не звернувся до позивача для узгодження дати/часу/місця передачі предмету лізингу, умов його транспортування.

За умовами п. 17.11 договору № 080 всі повідомлення за договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

У п. 4.5 договору № 080 визначено, якщо в 7-денний строк від дня, коли лізингодавець повідомив лізингоодержувачу про готовність передати предмет лізингу, лізингоодержувач за будь-яких причин відмовився від договору (ініціює розірвання договору), не прийняв предмет лізингу та/або не підписав акт (додаток № 3), договір вважається таким, що втратив силу, при цьому всі перераховані лізингоодержувачем лізингові платежі підлягають поверненню, а саме 70% від сплаченої суми.

Пунктом 4.9 договору № 080 також передбачено, якщо лізингоодержувач відмовляється/уникає (в незалежності від причин) від прийняття предмета лізингу (п. 4.4 договору) та/або вимагає розірвання договору до моменту фактичної передачі йому предмета лізингу, то всі сплачені лізингоодержувачем лізингові (в т.ч. авансові) платежі, що стосуються предмету договору підлягають поверненню 70% від сплаченої суми за договором.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що договір № 080 припинив свою дію з 09 листопада 2022 року (з наступного дня після закінчення 7-денного строку з дня отримання відповідачем повідомлення позивача про готовність предмету лізингу), а у відповідача виникло право вимагати повернення 70% від сплаченої суми лізингових платежів за договором № 080, що становить 326961,60 грн (467 088,00 грн. х 70%).

Доводи відповідача, що договір № 080 був розірваний на підставі п. 14.3.1 договору, в зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань щодо передачі предмету лізингу шляхом направлення відповідачем повідомлення № 16 від 16.02.2023 суд до уваги не приймає, оскільки на момент надіслання зазначеного повідомлення договір № 080 уже припинив свою дію.

При цьому суд не надає оцінки доводам сторін щодо неналежного виконання позивачем умов договору № 080 в частині передачі предмету лізингу (у строки, визначені в договорі) та щодо ненадання відповідачем позивачу повного пакету документів згідно додатку № 5 (п.4.1 договору № 080), оскільки вказані відносини не є предметом дослідження у даній справі, а відповідач під час дії договору (до 09.11.2022) не звертався до позивача з приводу розірвання договору № 080 на підставі п. 14.3.1 договору.

Також не спростовують вищевикладених обставин і лист ПП "Ретра-3М" № 378 від 01.03.2023, оскільки останній не свідчить про неможливість отримання позивачем предмета лізингу для його подальшої передачі в користування відповідачу у разі, якщо між сторонами було б досягнуто домовленості щодо дати/часу/місця передачі предмету лізингу та умов його транспортування.

Таким чином, суд констатує, що зважаючи на встановлені вище обставини у позивача виникло зобов`язання повернути відповідачу 326961,60 грн лізингових платежів, сплачених за договором № 080, строк виконання якого не встановлений.

16.02.2023 відповідач надіслав позивачу заяву № 15 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій повідомив про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 467088,00 грн, сплачених КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" за договором фінансового лізингу ФЛО № 080 від 16.08.2021 на користь ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ", в рахунок наявної заборгованості у КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради" перед ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" за договором фінансового лізингу ФЛО № 079 від 16.08.2021. Вказана заява отримана позивачем 22.02.2023, що підтверджується інформацією з сайту поштового оператора.

Оскільки як встановлено судом вище, поверненню відповідачу підлягають лише 326961,60 грн лізингових платежів, сплачених за договором № 080, то суд надає оцінку вищевказаній заяві в частині зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 326961,60 грн. В іншій частині заява № 15 від 16.02.2023 є безпідставною, в зв`язку з відсутністю зустрічних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно зі ст. 601 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ст. 203 ГК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо) (п. 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16).

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із змісту положень ст.ст. 202 та 601 ЦК України, заява відповідача № 15 від 16.02.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка надіслана позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19).

Також у зазначеній постанові вказано, що заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог

Як встановлено судом вище, вимогою позивача до відповідача є сплата лізингових платежів за договором № 079 в розмірі 482844,00 грн, строк виконання якої настав. В свою чергу, вимогою відповідача до позивача є повернення 326961,60 грн лізингових платежів, сплачених за договором № 080, строк виконання якої не встановлений.

Вказані вимоги є зустрічними, однорідними (мають грошовий характер), строк виконання таких вимог настав (вимога позивача) або не встановлений (вимога відповідача).

За таких обставин, зважаючи на заяву відповідача № 15 від 16.02.2023, яка 22.02.2023 отримана позивачем, суд дійшов висновку про припинення зобов`язань відповідача перед позивачем в частині сплати лізингових платежів за договором № 079 в розмірі 326961,60 грн та про припинення зобов`язань позивача перед відповідачем щодо повернення 326961,60 грн лізингових платежів, сплачених за договором № 080, з моменту отримання позивачем заяви відповідача № 15 від 16.02.2023 (22.02.2023).

Таким чином, після проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість відповідача перед позивачем по лізингових платежах складає 155882,40 грн.

Доводи позивача з приводу того, що зарахуванню підлягав штраф, а не заборгованість по лізингових платежах за договором № 079, а також інші заперечення щодо заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд до уваги не приймає, оскільки право визначати вимоги, що підлягають зарахуванню належить стороні, яка звертається із відповідною заявою. При цьому якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення у справі за нововиявленими обставинами (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.11.2022 у справі №914/346/20 (914/155/21)).

Також суд встановив, що відповідно до платіжних інструкцій № 38191317 від 09.02.2023, № 38191322 від 10.02.2023, № 38191336 від 20.02.2023 відповідач сплатив на користь позивача кошти в загальному розмірі 15756,00 грн згідно з договором № 079 від 16.08.2021, як погашення заборгованості, що підтвердив позивач у клопотанні про розгляд справи без участі позивача від 04.05.2023.

Отже, після відкриття провадження у справі (ухвала від 12.01.2023) зобов`язання відповідача щодо сплати лізингових платежів на суму 342717,60 грн (326961,60 грн + 15 756,00 грн) припинились шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та здійснення часткової оплати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду справи без винесення рішення суду, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, зокрема, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. За таких обставин, подальше продовження процесу стає не доцільним.

З огляду на вказане, суд на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" до Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" в частині позовних вимог про стягнення 342717,60 грн заборгованості по лізингових платежах.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 140126,40 грн, яка заявлена обґрунтовано та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявив до стягнення 47695,98 грн інфляційних втрат, які нараховані за квітень-листопад 2022 року та 8102,52 грн 3% річних, нараховані за період з 16.03.2022 по 21.12.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, суд встановив, що позивач правомірно нарахував 47695,98 грн інфляційних втрат.

Водночас, при розрахунку 3% річних позивач неправильно визначив початок прострочення зобов`язань зі сплати лізингових платежів, які підлягали до сплати у березні-червні 2022 року.

Так, відповідно до п. 3.9 договору № 079 лізингоодержувач зобов`язувався сплачувати лізингові платежі в обсязі та в строки, передбачені у додатку № 2 до цього договору.

Загальна сума лізингових платежів, термін оплати ("дата платежів") та порядок сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцеві встановлюються договором та в "Графіку сплати лізингових платежів" (додаток № 2), який є невід`ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється лізингоодержувачем не пізніше "дати платежу" шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок лізингодавця (п. 3.2 договору № 079).

Відповідно до додатку № 2 до договору № 079 заявлені до стягнення лізингові платежі підлягали до сплати в наступні строки та в наступних розмірах: 14 141,00 грн - 16.09.2021; 24640,00 грн - 16.10.2021; 100000,00 грн - 16.11.2021; 100000,00 грн - 16.12.2021; 80474,00 грн - 16.01.2022; 80474,00 грн - 16.02.2022; 80474,00 грн - 16.03.2022; 80474,00 грн - 16.04.2022; 80474,00 грн - 16.05.2022; 80474,00 грн - 16.06.2022; 80474,00 грн - 16.07.2022; 80474,00 грн - 16.08.2022.

Отже, зважаючи на п. 3.2 договору № 079, нарахування 3 % річних слід здійснювати з 17-го числа кожного місяця.

З огляду на вказане, суд провів перерахунок та встановив, що правомірним буде нарахування 3% річних в сумі 8076,06 грн, з яких:

- 1852,00 грн за період з 17.03.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

- 1646,96 грн за період з 17.04.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

- 1448,53 грн за період з 17.05.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

- 1243,49 грн за період з 17.06.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

- 1045,06 грн за період з 17.07.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

- 840,02 грн за період з 17.08.2022 по 21.12.2022 на суму боргу в розмірі 80474,00 грн,

Нарахування 26,46 грн є безпідставним.

Також позивач заявив до стягнення 499413,60 грн штрафу, який нарахований на підставі п. 10.2.1 договору № 079.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 10.2.1 договору № 079 сторони визначили, що в разі прострочення лізингоодержувачем строків оплати лізингових (в тому числі авансових) платежів, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця штраф за кожен такий випадок у розмірі, зокрема 7% від вартості предмету лізингу в разі прострочення сплати лізингового (авансового) платежу на строк більше 30 днів з дати, що визначена в додатку 2 до цього договору.

Під "вартістю предмету лізингу", визначеної пунктом 10.2 мається на увазі вартість предмета лізингу (з ПДВ), визначена в Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 2 до цього договору) (п. 10.3 договору №079).

Суд встановив, що відповідач прострочив сплату кожного лізингового платежу на строк більше 30 днів. За таких обставин позивач правомірно нарахував відповідачу 499413,60 грн штрафу з розрахунку 83235,60 грн (7% від 1189080,00 грн) за кожен випадок прострочення сплати лізингового платежу.

Доводи відповідача з приводу неправомірності проведеного нарахування спростовуються змістом п.10.2.1 договору № 079, який передбачає застосування штрафу у розмірі 7% від вартості предмету лізингу одноразово за кожен такий випадок прострочення. При цьому, виходячи із змісту договору № 079, прострочення кожного лізингового платежу є окремим та самостійним порушенням умов договору.

Також враховуються положення ст. 627 ЦК України, в яких визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Усі інші доводи сторін спростовуються вищевикладеними обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні просив зменшити розмір заявленої до стягнення пені до розумного розміру.

Згідно з ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18 суд вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена також у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приймає до уваги, що відповідно до п.1.2 Статуту КП "Понінка-тепломережі Понінківської селищної ради", затвердженого рішенням 42 позачергової сесії Понінківської селищної ради № 4 від 01.11.2022 в редакції рішення 43 позачергової сесії Понінківської селищної ради № 1 від 25.11.2022, засновником і власником відповідача є Понінківська територіальна громада в особі Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, тобто відповідач є комунальним підприємсвтом.

Згідно з п. 2.1 Статуту підприємство створене з метою виробництва теплової енергії, надання послуг споживачам з теплопостачання, гарячого водопостачання, добування підземних вод, забезпечення холодною водою споживачів, приймання стічних вод до комунальної каналізації, діяльності в сфері послуг, будівництва, виробництва, торгівлі. Таким чином, господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль.

В ході судового розгляду даної справи зобов`язання зі сплати лізингових платежів в більшій своїй частині припинились шляхом проведення відповідачем часткової оплати та здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог, що свідчить про добросовісність поведінки відповідача під час розгляду справи в суді та його намагання добровільно виконати свої зобов`язання.

Водночас, заявлений позивачем розмір штрафу значно перевищує розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, та є непомірним тягарем для відповідача, оскільки значно погіршить фінансово-економічне становище підприємства, спричинить для нього додаткові витрати, які не мають джерел покриття.

При цьому оскільки визначений у п.10.2 договору розмір штрафу не враховує ступеня виконання боржником своїх зобов`язань, так як передбачає його нарахування у відсотках від загальної вартості предмету лізингу, то такий штраф є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Також суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу.

Штраф є лише фінансовою санкцією за невиконання зобов`язання, спрямованою на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Тому оскільки штраф не є основним боргом, то будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, а, відповідно, при зменшенні його розміру не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. При цьому також враховується, що стягнення на користь позивача суми 3% річних та інфляційних втрат в певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів.

Водночас, суд також враховує і доводи позивача щодо поведінки відповідача, яка мала місце до звернення позивача до суду із даним позовом. Так, відповідач не надав відповіді на повідомлення та вимоги позивача, які направлялись відповідно до договорів фінансового лізингу, не звертався до позивача щодо розстрочення сплати заборгованості, тощо.

Зважаючи на викладене, суд з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, вважає за можливе скористатись правом, наданим ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, та зменшити розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 80% - до 99882,72 грн.

Таке зменшення розміру штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача 140126,40 грн заборгованості, 8076,06 грн 3% річних, 47695,98 грн інфляційних втрат та 99882,72 грн штрафу. У стягненні решти позовних вимог суд відмовляє.

При розподілі судових витрат суд враховує наступне.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46830,00 грн та понесені витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Як вбачається із наданих доказів, 01 червня 2022 року між Адвокатським об`єднанням "Конфер Лекс" (далі - повірений) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" (далі - клієнт) було укладено договір №01/06/2022-01 про надання правової допомоги (далі - договір), згідно з п. 1 якого клієнт доручає а повірений бере на себе зобов`язання забезпечувати реалізацію прав та обов`язків клієнта шляхом підготовки та подання (з правом підпису) до Господарського суду Хмельницької області позовної заяви про стягнення з Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" заборгованості за договором фінансового лізингу від 16 серпня 2021 року ФЛО№ 079, в тому числі нарахованих штрафних санкцій, інфляційних втрат, тощо, представляти інтереси (в разі визнання явки обов`язковою) у відповідних судових засіданнях (в разі їх проведення), а також подавати за необхідності пояснення, клопотання, тощо (надалі - правова допомога).

За умовами п. 1.2 договору правова допомога надається клієнту виключно в межах пункту 1.1 цього договору та може полягати в:

1.2.1 Наданні правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань,

1.2.2 Складанні заяв, скарг, позовних заяв, процесуальних та інших документів правового характеру (з правом їх підписання та пред`явлення від імені клієнта), спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню у випадку порушення,

1.2.3 Надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, ознайомлення з матеріалами справи, що стосується клієнта,

1.2.4 Представництво інтересів клієнта у судових засіданнях,

1.2.5 Надання інших видів юридичної допомоги.

Відповідно до п. 3.1 договору за надання правової допомоги за цим договором клієнт сплачує повіреному фіксований гонорар у загальному розмірі 46 830,00 грн.

Гонорар визначений в пункті 4.1 цього договору є платою в комплексі за послуги, визначені в пункті 1.1 цього договору. Сторони усвідомлюють, що розмір гонорару в силу його комплексного характеру є значно нижчим від загальної вартості окремих послуг повіреного та погодинної оплати (п. 4.3 договору).

За умовами п.п. 6.1, 6.2 договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

04 травня 2023 року між сторонами підписано акт № 2 виконаних робіт про виконання договору про надання правової допомоги від 01.06.2022 № 01/06/2022-01, в якому вказано, що повірений надав клієнту правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 01.06.2022 № 01/06/2022-01, яка полягала у наступному:

- консультування клієнта з питань порядку та способу стягнення з Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО №079, в тому числі нарахованих штрафних санкцій, інфляційних втрат (|1 година)',

- вивчення та юридичний аналіз наданих клієнтом документів, що пов`язаний з виконанням договору фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО №079 (3 години);

- аналіз, вивчення судової практики, що пов`язана з спірними правовідносинами, опрацювання необхідних нормативно-правових джерел (3 години);

- роз`яснення клієнту за наслідками ознайомлення з наданими документами та вивчення судової практики перспектив судового розгляду та можливих рішень, що можуть бути ухвалені за результатами розгляду справи судом (1 година);

- складання проекту позовної заяви про стягнення грошових коштів (3 години);

- здійснення розрахунку штрафних санкцій, інфляційних втрат, що є предметом спору (1 година);

- узгодження з клієнтом проекту позовної заяви, формування додатків до позовної заяви, засвідчення вірності копій документів (3 години);

- правовий аналіз наданого відповідачем відзиву на позовну заяву по справі №924/61/23, підготовка та подання відповіді на відзив (в т.ч. виготовлення копій документів, засвідчення вірності копій, тощо) (4 години);

- правовий аналіз заперечення відповідача по справі №924/61/23, вивчення наданих відповідачем документів (2 години);

- участь 13 лютого 2023 року в судовому засіданні по справі №924/61/23 в режимі відеоконференції (1 година);

- участь 27 лютого 2023 року в судовому засіданні по справі №924/61/23 в режимі відеоконференції (1 година);

- участь 10 квітня 2023 року в судовому засіданні по справі №924/61/23 в режимі відеоконференції (1 година);

- участь 04 травня 2023 року в судовому засіданні по справі №924/61/23 в режимі відеоконференції (1 година).

Всього станом на 04 травня 2023 року час, витрачений повіреним на надання правової допомоги клієнту, складає 25 годин (п. 2 акту).

Згідно з п. 3 акту станом на день складання цього акту гонорар, сплачений клієнтом на користь повіреного складає 46 830,00 грн.

Адвокатське об`єднання виставило клієнту рахунок №01/06/2022-01 від 01.06.2022 на оплату гонорару в сумі 46830,00 грн.

Згідно з меморіальними ордерами від 16.06.2022, 15.07.2022, 16.08.2022 ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" сплатило на користь Адвокатського об`єднання "Конфер Лекс" 46830,00 грн згідно виставленого рахунку.

Надання Адвокатським об`єднанням "Конфер Лекс" правової допомоги позивачу у Господарському суді Хмельницької області при розгляді справи №924/61/23 підтверджується також ордером серії АІ №1327994 від 21.12.2022, що виданий адвокатським об`єднанням адвокату Любарець А.Ю. на надання правничої допомоги ТОВ "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6792/10 від 27.06.2018.

Суд приймає до уваги, що позовна заява у даній справі та долучені до неї розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 15.01.2023, клопотання про розгляд справи без участі представника від 06.02.2023, клопотання про залишення документів без розгляду від 25.02.2023, відповідь на відзив від 03.03.2023, клопотання про долучення документів від 04.05.2023 та заява про розгляд справи без участі позивача від 04.05.2023 підписані адвокатом Любарець А.Ю.

Також даний представник приймав участь в підготовчих та судових засіданнях, що відбулись 13.02.2023, 27.02.2023, 22.03.2023, 10.04.2023 та 04.05.2023.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/61/23 у Господарському суді Хмельницької області.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.

Зі змісту наявного в матеріалах справи відзиву на позов вбачається, що відповідач заперечує щодо розміру заявлених позивачем судових витрат по оплаті витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а перелік виконаних робіт адвокатом Любарець А.Ю. не відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України. Також звертає увагу, що адвокат Любарець А.Ю. є керівником позивача, тому в силу повноважень керівника вже був ознайомлений із обставинами справи.

Суд враховує, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 16.07.2020 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" є Любарець А.Ю., який є також керуючим партнером Адвокатського об`єднання "Конфер Лекс" та здійснював представництво інтересів позивача під час розгляду справи № 924/61/23 в Господарському суді Хмельницької області.

Договори фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО №079 та ФЛО № 080 та усі документи, що пов`язані з виконанням вказаних договорів, підписувались директором Любарець А.Ю.

Вказане свідчить, що адвокат в силу наявності у нього також повноважень керівника був ознайомлений з обставинами справи, а позивачу від імені якого діє директор, що є адвокатом, була відома правова позиція у справі № 924/ 61/22.

Водночас, як вбачається із змісту акту № 2 виконаних робіт від 04.05.2023 про виконання договору про надання правової допомоги від 01.06.2022 № 01/06/2022-01, адвокат Любарець А.Ю. надав позивачу в тому числі такі послуги, як: консультування клієнта з питань порядку та способу стягнення з КП "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО №079, на що витрачено 1 година, вивчення та юридичний аналіз наданих клієнтом документів, що пов`язаний з виконанням договору фінансового лізингу від 16.08.2021 ФЛО №079, на що витрачено 3 години; роз`яснення клієнту за наслідками ознайомлення з наданими документами та вивчення судової практики перспектив судового розгляду та можливих рішень, що можуть бути ухвалені за результатами розгляду справи судом - 1 година; узгодження з клієнтом проекту позовної заяви.

З огляду на викладене, суд вважає, що вищезазначені послуги не є необхідними, тому не повинні були враховуватись під час визначення загального обсягу наданих послуг та їх вартості.

Також суд зазначає, що зважаючи на незначну кількість матеріалів, долучених до позовної заяви, враховуючи зміст позовної заяви та час, витрачений адвокатом на її підготовку (3 години), послуги щодо формування додатків до позовної заяви, засвідчення вірності копій документів, на які в сукупності з послугами щодо узгодження з клієнтом проекту позовної заяви було витрачено 3 години, поглинаються такою послугою як складання проекту позовної заяви.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що заявлений позивачем розмір судових витрат не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, тому враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, беручи до уваги доведеність позивачем відповідно до вимог ст. 74 ГПК України надання йому послуг професійної правничої допомоги та клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку про необхідність зменшення судових витрат на правову допомогу до 30000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, приймаючи до уваги, що розмір позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, в зв`язку з безпідставністю, є незначним (26,46 грн 3% річних), суд вважає за необхідне судові витрати у справі покласти повністю на відповідача незалежно від результатів вирішення спору. При цьому також враховується, що судові витрати у разі зменшення судом розміру неустойки покладаються на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Щодо витрат зі сплати судового збору, то відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин, витрати зі сплати судового збору за вимогами, провадження в частині яких закрито, між сторонами не розподіляються, і у разі надходження клопотання позивача, вказана сума сплаченого судового збору буде повернута з бюджету.

Решта витрат зі сплати судового збору в розмірі 10430,08 згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 123, 126, 129, 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст.232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" м.Київ до Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" смт Понінка Шепетівського району Хмельницької області в частині позовних вимог про стягнення 342 717,60 грн заборгованості.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" м.Київ до Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" смт Понінка Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 695338,50 грн задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Понінка - тепломережі Понінківської селищної ради" (Хмельницька обл., Шепетівський р-н, смт Понінка, вул. Перемоги, буд.51, код 42565860) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "АТОН-ХХІ" (м.Київ, вул.Сурикова, буд. 3, офіс 19, код 37441008) 140126,40 грн (сто сорок тисяч сто двадцять шість гривень 40 коп.) заборгованості, 8076,06 грн (вісім тисяч сімдесят шість гривень 06 коп.) 3% річних, 47695,98 грн (сорок сім тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 98 коп.) інфляційних втрат, 99882,72 грн (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 72 коп.) штрафу, 10430,08 грн (десять тисяч чотириста тридцять гривень 08 коп.) витрат на оплату судового збору, 30000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 12.05.2023.

Суддя Л.О. Субботіна

Виготовлено у 3 примірниках:

1- до справи,

2 - представнику позивача адвокату Любарець А.Ю. на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - представнику відповідача адвокату Іваницькому А.М. на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1