ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа № 914/242/23

За позовом:Фізичної особи-підприємця Филик Вікторії Зеновіївни, Львівська обл., м. Стрий
до відповідача:Стрийської міської ради, Львівська обл., м. Стрий
про:визнання права на здійснення підприємницької діяльності у тимчасовій споруді
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Шевчук О.О.
Представники сторін:
від позивача:Поврозник А.П. - адвокат;
від відповідача:Кобко Т.В. - представник.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ФОП Филик В.З. до Стрийської міської ради про визнання продовженою дії паспорта прив`язки стаціонарної тимчасової споруди.

Ухвалою від 17.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 13.02.2023.

В подальшому в підготовчих зсіданнях оголошувалася перерва до 27.02.2023 та 13.03.2023.

Ухвалою від 13.03.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 30.03.2023.

Ухвалою від 30.03.2023 прийнято до розгляду заяву позивачки про зміну предмета позову та оголошено перерву до 10.04.2023.

У підготовче засідання 10.04.2023 представник позивачки з`явився, подав до суду письмові пояснення (вх. №8892/23 від 10.04.2023).

Представник відповідача в засідання 10.04.2023 з`явився, подав до суду відзив на заяву про зміну предмета позову (вх. №8564/23 від 05.04.2023).

Ухвалою від 10.04.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання Стрийської міської ради про закриття провадження у справі.

Також, ухвалою від 10.04.2023 суд закрив підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 01.05.2023.

У судове засідання 01.05.2023 представник позивачки з`явився, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 01.05.2023 також з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачка звернулася з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) про визнання за ФОП Филик В.З. права на здійснення підприємницької діяльності у тимчасовій споруді встановленій відповідно до паспорта прив`язки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Валова (біля буд. 7Б) реєстраційний №102 на період карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та три місяці після його завершення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що строк дії паспорту прив`язки №102 від 18.12.2017 було продовжено відповідачем до 31.12.2020. В грудні 2020 позивачка звернулася до відповідача з заявою про повторне продовження дії паспорту прив`язки, до котрої додала всі необхідні документи. Однак, у встановлені законом строки вказана заява не була розглянута і рішення про відмову щодо такого продовження не приймалося.

Відтак, враховуючи принцип мовчазної згоди відповідача, а також беручи до уваги приписи п. 2-1 ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» про те, що документи дозвільного характеру, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) вважаються такими, дію яких продовжено на відповідний період і протягом трьох місяців з дня його закінчення, на думку позивачки, дія паспорту прив`язки №102 від 18.12.2017 є продовженою і вона вправі здійснювати підприємницьку діяльність в тимчасовій споруді, встановленій на підставі цього паспорту.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно п. 2.26 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 дія паспорта прив`язки анулюється за умов недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при її встановленні. Порушення недотримання Порядку з боку позивачки були виявлені і зафіксовані.

Так, на земельній ділянці біля будинку Валова, 7-Б в місті Стрий були видані два паспорта прив`язки - №175 та №102.

15.11.2022 було проведено обстеження земельної ділянки на вул. Валова, 7-Б за результатами якого складено Акт в якому зафіксовано, що на вказаній земельній ділянці не виявлено об`єкту благоустрою - стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Натомість на вказаній земельній ділянці розміщена одноповерхова будівля з ознаками капітального будівництва, яка по площі забудови не відповідає паспорту прив`язки (5,5х5,5 м.), а захоплює земельну ділянку площею 0,0078 га. на якій розміщена частина будівлі і яка не сформована та перебуває в комунальній власності м. Стрия відповідно до наданого плану топографічного знімання ТОВ «Західземлепроект».

Також на думку представника відповідача, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки в ньому бере участь суб`єкт владних повноважень і спір виник з приводу виконання ним управлінських функцій.

Суд зазначає, що спір в частині непідсудності справи було вирішено судом, що вбачається з ухвали суду від 10.04.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

18.12.2017 позивачці - Филик В.З. видано Паспорт прив`язки №102 стаціонарної тимчасової споруди (далі - ТС) для провадження підприємницької діяльності в м. Стрий по вул. Валова (біля буд. №7-Б) зі строком його дії з 01.01.2018 до 31.12 2018.

Як вбачається з Схеми розміщення ТС М 1:500 паспорт прив`язки було видано для встановлення ТС розміром 6,0х5,0 м. на ділянці площею 56,0 кв.м.

Судом встановлено, що строк дії паспорту прив`язки двічі продовжувався, зокрема, до 31.12.2019 та до 31.12.2020.

08.12.2020 позивачка звернулася до Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Стрийської міської ради з заявою про продовження строку дії паспорта прив`язки №102. Вказану заяву зареєстровано за №22001-04-04.

Листом №3.13/20 від 21.12.2020 відповідач повідомив позивачку, що питання можливості продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди по вул. Валовій (біля буд. №7-Б) буде розглянуто після надання висновків новоствореною Тимчасовою депутатською комісією.

Як вбачається з матеріалів справи, Тимчасову контрольну комісію Стрийської міської ради з контролю за дотриманням законодавства в частині встановлення ТС для провадження підприємницької діяльності на території м. Стрий було створено Рішенням відповідача №24 від 22.12.2020.

Крім цього, 28.01.2021 відповідачем прийнято Рішення №133 «Про розроблення комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Як встановлено судом, відповідач за заявою позивачки від 08.12.2020 не продовжив строку дії паспорту прив`язки №102 та не повернув їй оригінал цього паспорту.

Вважаючи, що такими діями відповідач оспорює право на здійснення підприємницької діяльності у ТС, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України), що також відповідає положенням ч. 2 ст. 20 ГК України про захист прав та законних інтересів суб`єктів господарювання шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Суд зазначає, що визнання права - це особливий спосіб захисту особи, оскільки саме він дозволяє усунути невизначеність у суб`єктивному цивільному праві, і, відповідно, уникнути перешкод у його реалізації.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову (з урахуванням заяви про його зміну) виступає матеріально-правова вимога про визнання за ФОП Филик В.З. права на здійснення підприємницької діяльності у тимчасовій споруді встановленій відповідно до паспорта прив`язки №102 від 18.12.2017 на період карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та три місяці після його завершення.

Підставами позовних вимог є обставини подання позивачкою заяви до Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Стрийської міської ради про продовження дії паспорту прив`язки та неприйняття останнім, в установлені законом строки, рішення про продовження чи відмову у продовженні такого строку дії.

Матеріально правовими підставами позовних вимог є положення ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (принцип мовчазної згоди) та п. 2-1 ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (продовження строку дії документів дозвільного характеру на період карантину та три місяці після його завершення).

Враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги доводи сторін, викладені в заявах по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.

Статтею 47 ГК України передбачено, що держава гарантує усім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів. Держава гарантує недоторканність майна і забезпечує захист майнових прав підприємця.

Держава сприяє розвитку малого підприємництва, створює необхідні умови для цього (ч. 2 ст. 48 ГК України).

Згідно ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено Наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, яким затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок №244). При вирішенні даного спору суд застосовуватиме положення Порядку №244 в редакції від 21.10.2011, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

За змістом положень пунктів 1.3 та 1.4 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Стаціонарна ТС - це споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв. м.

Підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (п. 2.1 Порядку №244).

Відповідно до п. 2.20 Порядку №244 встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки.

Згідно п. 2.17 Порядку №244 строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з ЄДРПОУ, позивачка є фізичною особою-підприємцем і здійснює свою підприємницьку діяльність з 30.06.2017. Основним видом діяльності позивачки є роздрібна торгівля фруктами і овочами в спеціалізованих магазинах.

Для здійснення підприємницької діяльності позивачка встановила ТС в м. Стрий на вул. Валова (біля буд. №7-Б), попередньо отримавши паспорт прив`язки №102 від 18.12.2017 для розміщення ТС розміром 6,0х5,0 м. на ділянці площею 56,0 кв.м.

Вказаний паспорт прив`язки було видано зі строком його дії з 01.01.2018 по 31.12.2018.

В подальшому строк дії паспорту прив`язки №102 двічі продовжувався, востаннє - до 31.12.2020.

08.12.2020 позивачка вчергове звернулася до відповідача з заявою про продовження строку дії паспорта прив`язки №102, до котрої було долучено, зокрема, оригінал цього паспорту. Вказану заяву зареєстровано за №22001-04-04.

Відповідно до п. 2.18 Порядку №244 продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

З огляду на викладене, процедура продовження дії виданого паспорту прив`язки полягає у визначенні нової дати у раніше виданому паспорті та засвідчення її підписом та печаткою органу з питань містобудування та архітектури (вказаний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 16.01.2020 у справі №712/5885/17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не прийняв жодних рішень за результатами розгляду поданої позивачкою заяви від 08.12.2020. В листі №3.13/20 від 21.12.2020 лише зазначив, що питання можливості продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди по вул. Валовій (біля буд. №7-Б) буде розглянуто після надання висновків новоствореною Тимчасовою депутатською комісією.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача покликається на положення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-ІV від 06.09.2005 (далі - Закон №2806-ІV), зокрема те, що якщо у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру (принцип мовчазної згоди).

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про особливості застосування положень Закону №2806-ІV (в редакції, яка була чинна на момент їх виникнення) до спірних правовідносин.

Так, як вбачається з преамбули Закону №2806-ІV він визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Відповідно до ст. 1 Закону №2806-ІV документ дозвільного характеру - це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Статтею 4 Закону №2806-ІV передбачено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Такий перелік документів визначено в Додатку до Закону України №3392-VI від 19.05.2011 «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності». Як вбачається з вказаного Додатку паспорт прив`язки ТС та рішення про продовження його строку не включено до переліку документів дозвільного характеру.

З огляду на вказане суд робить висновок про неможливість застосування до спірних правовідносин положень Закону №2806-ІV як норм прямої дії. Однак, вказане не означає, що положення цього Закону взагалі неможливо застосовувати при вирішенні даного спору.

Так, згідно ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Велика Палата Верховного Суду (далі - ВПВС) в постанові від 23.06.2020 у справі №909/337/19 (пункт 45) зазначила, що застосування закону за аналогією закону допускається, якщо:

- відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання;

- ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права;

- вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства;

- є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону (постанова ВПВС від 08.06.2022 у справі №2-591/11 (пункт 78)).

Враховуючи наведені правові позиції ВПВС, які є обов`язковими до застосування, суд наголошує на такому.

Статтею 42 Конституції України передбачено конституційне право кожного на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Конституційний Суд України послідовно наголошує у своїх рішеннях на зобов`язанні держави забезпечувати конституційні права і свободи, зокрема:

- «конституційні права і свободи є фундаментальною основою існування та розвитку Українського народу, а тому держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для їх реалізації. Відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі» (абзац четвертий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 12.04.2012 у справі № 9-рп/2012);

- «держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3 Конституції України) - повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією. З цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне правове регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини» (абзац перший пункту 3 мотивувальної частини рішення від 01.06.2016 у справі № 2-рп/2016).

Як вже зазначалося, в п. 2.18 Порядку №244 законодавчо закріплено те, що продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

Відтак у випадку закінчення строку дії паспорту прив`язки ТС наведене положення надає суб`єкту господарювання право подати органу з питань містобудування та архітектури заяву про продовження строку його дії, за результатами розгляду якої відповідним органом може бути прийняте рішення про продовження такого строку шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки або рішення про відмову в продовженні цього строку.

А тому, з моменту подання підприємцем заяви про продовження строку дії паспорту в нього виникає легітимне сподівання на таке продовження, а з огляду на прийняте органом рішення в суб`єкта господарювання виникає певна правова визначеність у суб`єктивному праві, зокрема, визначеність щодо подальшої можливості здійснення підприємницької діяльності у ТС (у випадку позитивного рішення) або визначеність щодо відсутності такої можливості та наявності обов`язку демонтувати ТС (у випадку негативного рішення).

Необхідно зазначити, що в контексті даної справи, в позивачки відповідні сподівання особливо існували, враховуючи те, що за результатами її попередніх двох заяв було прийнято позитивні для неї рішення.

Натомість, відсутність прийнятого органом рішення за результатами розгляду відповідної заяви породжує в заявника невизначеність в праві на здійснення підприємницької діяльності, що накладає на нього непропорційні обмеження.

Разом з тим, як вбачається зі змісту Порядку №244, встановивши можливість продовження строку дії паспорту прив`язки ТС, законодавець водночас не передбачив чіткого механізму такого продовження, зокрема, строків розгляду органом з питань містобудування відповідної заяви та строків прийняття відповідного рішення, а також не визначив правових наслідків неприйняття відповідним органом жодного рішення. Відсутність такого механізму нівелює сутність конституційного права на здійснення підприємницької діяльності, оскільки призводить до того, що положення п. 2.18 Порядку №244 є декларативними, а це неприпустимо у правовій державі.

Крім цього, станом на момент подання позивачкою заяви від 08.12.2020 та закінчення строку паспорту прив`язки №102 (31.12.2020) відповідачем не було врегульоване питання продовження такого строку і в локальних актах. В подальшому (28.01.2021) ним прийняте Рішення №133 «Про розроблення комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», яким частково врегульовані відповідні питання (в частині строку продовження такої дії та документів, які додаються до відповідної заяви), однак положення цього рішення не підлягають до застосування в даній справі, враховуючи те, що такі набули чинності після виникнення спірних правовідносин.

При цьому, суд наголошує на тому, що в даній справі спірними є саме правовідносини щодо продовження строку дії паспорту прив`язки, а не правовідносини, які виникають між сторонами внаслідок закінчення такого строку. Останні правовідносини врегульовано в п. 2.30 Порядку №244.

Відтак, враховуючи те, що правовідносини щодо яких виник спір між сторонами, не врегульовано положеннями Порядку №244 і на підставі цього Порядку неможливо вирішити даний спір, суд вважає за можливим застосувати положення закону, який регулює подібні відносини. Таким є Закон №2806-ІV

Подібність спірних правовідносин і правовідносин, які регулюються Законом №2806-ІV доводиться наступним.

Так, за змістом п. 1.4 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС - це комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

Разом з тим, як вже зазначалося, згідно положень пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку №244 паспорт прив`язки є підставою для розміщення ТС і встановлення ТС повинне здійснюватися відповідно до цього паспорту. У разі закінчення строку дії паспорта прив`язки така ТС підлягає демонтажу.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 06.10.2021 у справі №750/2431/17 встановлення ТС іншими особами, не вказаними у паспорті прив`язки, або без такого документа забороняється законом і вважається самовільним розміщенням цих споруд.

Тобто за своїм правовим характером, паспорт прив`язки ТС є документом, який видається дозвільним органом та надає суб`єкту господарювання право для розміщення ТС та здійснення в ній підприємницької діяльності, що повністю відповідає ознакам документу дозвільного характеру, передбаченим в ст. 1 Закону №2806-ІV.

Також в постанові від 18.10.2018 у справі №821/140/18 Верховний Суд зробив висновок, що тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої здійснюється на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає відповідний орган за зверненням особи, яка бажає розмістити тимчасову споруду, з дотриманням вимог, у тому числі, і Єдиних правил.

Більше того, зміст постанови ВПВС від 12.06.2018 у справі №905/1552/16 свідчить, що паспорт прив`язки є єдиним документом, необхідним для встановлення ТС та Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Порядок №244 не містять юридичних приписів щодо обов`язкового попереднього або наступного набуття суб`єктами господарювання будь-яких прав на земельні ділянки, на які вони мають бажання встановити ТС для здійснення підприємницької діяльності.

Заслуговує на увагу також та обставина, що за змістом Порядку №244 паспорт прив`язку видається для встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, в той час, як за змістом ст. 1 Закону №2806-ІV об`єктом, на який видається документ дозвільного характеру може бути споруда, а також господарська діяльність певного виду.

Крім цього, згідно п. 2.7 Порядку №244 строк видачі паспорту прив`язки ТС становить десять робочих днів з дня подання підприємцем відповідної заяви, аналогічно як і строк видачі дозвільних документів (абз. 4 ч. 1 ст. 4-1 Закону №2806-ІV).

Таким чином, з наведеного вбачається, що передбачені Порядком №244 правовідносини, пов`язані із видачею паспорта прив`язки ТС та правовідносини, які регулюються положеннями Закону №2806-ІV є подібними. А тому, за відсутності правового регулювання в Порядку №244, суд вважає за можливе при вирішенні даного спору застосувати положення Закону №2806-ІV за аналогією закону (ст. 8 ЦК Україна), як такі, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд в постанові від 19.06.2018 у справі №909/684/17 теж зазначив про можливість за аналогією закону застосовувати положення Закону №2806-ІV до правовідносин, які виникають з Порядку №244.

Як вже наголошувалося, спір в даній справі виник з того, що за результатами розгляду заяви позивачки від 08.12.2020 про продовження строку дії паспорту прив`язки №102, відповідачем не було прийнято жодного рішення.

З огляду на вказане та враховуючи положення п. 2.30 Порядку №244 про необхідність демонтажу ТС у разі закінчення строку дії паспорта прив`язки, суд робить висновок, що рішення органу з питань містобудування та архітектури про продовження дії такого паспорту за своїм правовим характером, яке оформляється шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки є дозволом на розміщення ТС для здійснення підприємницької діяльності на строк до нової дати, визначеної цим органом.

Відповідно до ч. 6 ст. 4-1 Закону №2806-ІV у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру а також не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Таке право суб`єкт господарювання набуває, враховуючи передбачений ст. 1 Закону №2806-ІV принцип мовчазної згоди, за умови, якщо ним подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що 08.12.2020 позивачкою подано заяву про продовження строку дії паспорту прив`язки №102, до котрої долучено всі передбачені Порядком №244 документи, зокрема, безпосередньо саму заяву та оригінал паспорту прив`язки №102.

Враховуючи приписи абз. 4 ч. 1 ст. 4-1 Закону №2806-ІV, орган з питань містобудування та архітектури повинен був прийняти рішення за результатами вказаної заяви протягом 10 робочих днів, тобто до 22.12.2020. З огляду на неприйняття відповідного рішення, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 4-1 Закону №2806-ІV, позивачка набула право на розміщення ТС в м. Стрий на вул. Валова (біля буд. №7-Б) та здійснення в ній підприємницької діяльності за принципом мовчазної згоди.

З приводу строку здійснення позивачкою такої діяльності, то відповідний строк, з огляду на п. 2.18 Порядку №244, мав би бути визначений органом з питань містобудування. Однак, враховуючи порушення ним принципу «належного урядування» в частині обов`язку державних органів діяти вчасно та в належний спосіб, на думку суду, на державу в особі Стрийської міської ради покладається ризик настання негативних наслідків, таких як можливість здійснення позивачкою підприємницької діяльності в спірній ТС безстроково чи в інші строки, визначені чинним законодавством України.

В цьому контексті, суд бере до уваги ту обставину, що в період коли мала бути розглянута заява позивачки, а саме 10.12.2020 набув чинності Закон України №1071-ІХ від 04.12.2020 «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно котрого у ст. 11 Закону №2806-ІV включено п. 2-1 такого змісту:

"Документи дозвільного характеру, що не обумовлені міжнародними зобов`язаннями або іншими обмеженнями, встановленими законом, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення".

Враховуючи наведене положення, беручи до уваги те, що строк дії паспорту прив`язки ТС №102 закінчився 31.12.2020, тобто у період дії карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, суд доходить висновку, що дію вказаного дозвільного документу продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення, а тому протягом відповідного періоду позивачка вправі користуватися спірною ТС та здійснювати в ній підприємницьку діяльність.

З приводу тверджень представника відповідача про неможливість продовження дії паспорту прив`язки №102 з огляду на те, що за результатами обстеження земельної ділянки на вул. Валова, 7-Б в м. Стрий не виявлено об`єкту благоустрою - стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, а розміщена одноповерхова будівля з ознаками капітального будівництва, яка по площі забудови не відповідає паспорту прив`язки, то суд зазначає таке.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

В даному випадку суд зазначає, що представником відповідача не долучено жодних належних та допустимих доказів, і такі відсутні в матеріалах справи, які б свідчили про те, що позивачкою демонтовано ТС розміром 6,0х5,0 м., право на встановлення котрої їй надано згідно паспорту прив`язки №102 від 18.12.2017 і на місці вказаної ТС розміщено одноповерхову будівлю з ознаками капітального будівництва.

Зокрема, як встановлено судом і вказане не заперечується жодною із сторін, позивачці було видано два паспорти прив`язки для встановлення двох ТС, а саме:

- №102 для встановлення ТС розміром 6,0х5,0 м. у м. Стрий по вул. Валова (біля буд. 7Б);

- №175 для встановлення ТС розміром 5,5х5,5 м. у м. Стрий по вул. Валова, 7Б.

На підтвердження допущених позивачкою порушень представник відповідача долучив, зокрема, акт обстеження території на предмет відповідності встановлення тимчасової споруди від 15.11.2022 з матеріалами фотофіксації до нього, лист Управління містобудування та архітектури №394 від 06.12.2022 та рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради №554 від 02.12.2022.

Однак, як вбачається з вказаних документів, вони стосуються ТС площею 5,5х5,5 м., право на встановлення котрої позивачці було надано згідно паспорту прив`язки №175. У відповідних документах не зазначено жодних порушень, допущених позивачкою щодо ТС, право на встановлення котрої надано згідно спірного паспорту прив`язки №102.

Відтак додані відповідачем документи є неналежними доказами у справі.

Більше того, неналежність цих доказів доводиться також тим, що акт обстеження та матеріали фотофіксації до цього акту фіксують обставини щодо земельної ділянки у м. стрий по вул. Валова, 7Б, які існували станом на 15.11.2022. Разом з тим, спірні відносини в даній справі виникли ще в грудні 2020 року. Жодних доказів того, що станом на грудень 2020 року на вказаній земельній ділянці знаходилася одноповерхова будівля з ознаками капітального будівництва представником відповідача не надано.

Також, необхідно зазначити, що в листі №3.13/20 від 21.12.2020 направленому відповідачем у відповідь на звернення позивачки про продовження дії паспорту прив`язки №102 не зазначається, що останньою було допущено якихось порушень при розміщенні ТС.

При цьому, суд звертає увагу представників сторін на те, що згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 13.08.2020 у справі №335/12419/16-а достатньою підставою для анулювання паспорту прив`язки ТС є, зокрема, виявлення відхилення фактично розміщеної ТС від вимог щодо розміру, конфігурації та інших вимог, визначених у паспорті прив`язки.

За таких умов, у випадку виявлення відповідачем факту невідповідності встановленої позивачкою ТС розмірам чи конфігурації передбаченим у паспорті прив`язки №102 або встановлення на місці ТС капітальної споруди, міська рада не позбавлена можливості достроково анулювати цей паспорт прив`язки, що в силу вимог п. 2.30 Порядку №244 слугуватиме підставою для демонтажу такої ТС.

Підсумовуючи все викладене вище, враховуючи звернення позивачки до закінчення строку дії паспорту прив`язки №102 з заявою про продовження його дії, а також враховуючи відсутність прийнятого рішення відповідачем за результатами розгляду цієї заяви та неповернення позивачці оригіналу відповідного документа, беручи до уваги положення ст. 4-1 та п. 2-1 ст. 11 Закону №2806-ІV, які підлягають до застосування з урахуванням ст. 8 ЦК України, суд доходить висновку, що:

- позивачка вправі використовувати ТС (розміром 6,0х5,0 м.) в м. Стрий по вул. Валова (біля буд. №7-Б), встановлену згідно паспорта прив`язки №102 для здійснення підприємницької діяльності на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення;

- відповідними діями відповідач оскаржує (не визнає) відповідне право позивачки,

а тому вимога останньої про визнання цього права в судовому порядку є належним способом захисту, який спрямований на усунення невизначеності у суб`єктивному цивільному праві ФОП Филик В.З., і, відповідно, підлягає задоволенню повністю.

Водночас, не виходячи за межі заявлених представником позивачки матеріально-правових вимог, суд вважає за можливе уточнити ці вимоги з метою їх коректності та викласти в редакції, зазначеній в резолютивній частині рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Відтак з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2`684,00 грн. судового збору за подання даної позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 16, 42, 123, 124, 126, 129, 222, 232, 233, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем Филик Вікторією Зеновіївною ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право на користування тимчасовою спорудою (розміром 6,0х5,0 м.) в м. Стрий по вул. Валова (біля буд. №7-Б), встановленою згідно паспорта прив`язки №102 від 18.12.2017 для здійснення підприємницької діяльності на період карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та три місяці з дня його/їх закінчення.

3. Стягнути з Стрийської міської ради (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Шевченка, буд. 71; ) на користь Фізичної особи-підприємця Филик Вікторії Зеновіївни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2`684,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2023.

Суддя Крупник Р.В.