ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"02" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/856/23
Господарський суд Одеської області у складі:
Судді Гут С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
за участю представників сторін:
від позивача: Явченко Д.В.,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи: не з`явився,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 р. позовній заяві ОМР присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/856/23 та визначено суддю Гута С.Ф. для розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2023 р. прийнято позовну заяву ОМР до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/856/23, ухвалено розглядати справу за правилам спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.03.2023 р. Залучено до участі у справі третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Управління капітального будівництва Одеської міської ради (далі - Управління, Третя особа).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2023 р. відкладено розгляд справи на 02.05.2023 р.
Надіслана ПП "ЕЛТА" на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу ухвала про відкриття провадження у справі повернулась до господарського суду неврученою із відміткою поштової постанови про відсутність адресата.
Відповідно до залишеної на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення розписці 07.04.2023 р. Управлінням отримано надіслану копію ухвали суду від 30.03.2023 р.
Надіслана ПП "ЕЛТА" на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали суду від 30.03.2023 р. повернулась до господарського суду неврученою із відміткою поштової постанови про відсутність адресата.
У призначене на 02.05.2023 р. судове засідання представники ПП "ЕЛТА" та Управління не з`явились.
Відповідно до приписів частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку (пункт 1); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
Враховуючи викладене, ПП "ЕЛТА" та Управління вважаються належним чином повідомленими про призначене на 02.05.2023 р. судове засідання.
Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Письмового відзиву від ПП "ЕЛТА" до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
02.05.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
Відповідно до представленого ОМР до матеріалів справи Технічного паспорту, виготовленого ПП «ВАРІНТ», на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Бугаївська, 41-А), замовником якого є ПП "ЕЛТА", станом на 10.09.2020 р., Відповідачу на праві власності, та які перебувають у фактичному користуванні останнього, належать нежитлова будівля літ «М», загальною площею 372,3 кв.м., та нежитлова будівля літ «Л», загальною площею 137,3 кв.м., у зв`язку із чим за технічними показниками об`єкти можуть бути об`єднанні, так як вони знаходяться на одній земельній ділянці, за одною адресою, та належать одному власнику.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
01.01.2020 р. набув чинності пункт 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким виключено ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка регулювала порядок визначення розміру та механізм сплати пайової участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Відповідно підпунктів 1 та 3 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом), зокрема для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.
Пунктом 3 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено, що замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
Приписами частин 1 та 2 статті 4 ЦК України встановлено, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).
При цьому відповідно до частин 1 та 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
У той же час, приписи частини 1 статті 174 ГК України передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.
Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 922/3050/18, який в силу приписів частини 4 статті 236 ЦК України враховується господарськи судом під час розгляду цієї справи, у позивача виникає право вимагати стягнення коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 р. № 339 затверджено Методику визначення пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси (далі - Методика).

Пунктом 2.15. розділу 2 Методики визначено, що замовники, які здійснюють забудову земельної ділянки та ввели об`єкт будівництва в експлуатацію без укладання Договору про Пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, зобов`язані сплатити кошти до бюджету м. Одеси у розмірі, встановленому Комісією на підставі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (опосередкована вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку для міста Одеси відповідно до показників, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України).

Пунктом 3.1 розділу 3 Методики встановлено, що у разі, якщо одиниця створеної потужності об`єкта, розрахована на підставі наданого замовником будівництва зведеного кошторисного розрахунку, менша за встановлені органом місцевого самоврядування нормативи для одиниці створеної потужності (опосередкована вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку для міста Одеси відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України) - розмір пайової участі замовника визначається Комісією відповідно до пп. 3.8, 3.9 цієї Методики на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

У разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва, реконструкції об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами та не затверджена у встановленому порядку, розмір пайової участі замовника визначається відповідно до пп. 3.8, 3.9 цієї Методики на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (опосередкована вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку для міста Одеси відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України).

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016 р. № 346 внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 р. № 339 «Про затвердження Методики визначення пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси у новій редакції».

Пункт 3.8 додатка 1 доповнити підпунктом 3.8.1 наступного змісту:

3.8.1. Розрахунок Пайової участі замовників при будівництві індивідуальних житлових будинків із вбудованими приміщеннями та гаражами у разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва відповідного об`єкта не визначена будівельними нормами, державними стандартами і правилами, розраховується від загальної площі житлового будинку та здійснюється у грошовому виразі за формулою: Рж = Sзаг.пл. х 4% х Вбуд, де

Рж - розмір Пайової участі при будівництві індивідуального житлового будинку у грошовому виразі (грн);

Sзаг.пл. - загальна площа індивідуального житлового будинку (кв.м);

4 % - граничний розмір залучення коштів для житлових будинків згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

Вбуд - опосередкована вартість будівництва житла для міста Одеси (вартість 1 кв.м загальної площі квартир у будинку) відповідно до показників, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України».

Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 10.09.2021 р. № 230 встановлено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, відповідно до яких визначено вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку в Одеській області у розмірі 13920,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 2 II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. У той же час матеріали справи не містять доказів прийняття (введення) відповідного об`єкта в експлуатацію.

Перевіривши представлений ОМР розрахунок безпідставно збережених ПП "ЕЛТА" коштів (розмір пайової участі, який мав бути сплачений Відповідачем у 2020 р.), господарський суд погоджується із визначеної сумою в 76449,00 грн, оскільки остання визначена у відповідності та методології чинного законодавства України - 76449,00 грн (Рж) = 137,3 кв.м. (Sзаг.пл.) * 4% * 13920,00 грн (Вбуд).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОМР про стягнення з ПП "ЕЛТА" 76449,00 грн безпідставно збережених коштів підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 р. "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради до відповідача: Приватного підприємства "ЕЛТА", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про стягнення 76449,00 грн безпідставно збережених коштів задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "ЕЛТА" (67806, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, буд. 11, Код ) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, буд. 1, Код ) безпідставно збережені кошти у сумі 76449/сімдесят шість тисяч чотириста сорок дев`ять/грн 00 коп.

Стягнути з Приватного підприємства "ЕЛТА" (67806, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, буд. 11, Код ) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, буд. 1, Код ; на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради, , р/р UA0034995, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 2684/дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повний текст складено 08 травня 2023 р.

Суддя С.Ф. Гут