ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" травня 2023 р. Cправа № 902/171/23

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", вул.Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Шепетівський (Славутський) район, Хмельницька область, 30068, код - 34863309

до: Фермерського господарства "ЛЕМЕШІВКА-АГРО", вул. Академічна, буд. 16, с.Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 21000, код - 38309199

про відкриття провадження у справі про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Міліціанов Р.В.) перебуває справа за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна" до ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою від 13.02.2023 року прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду та призначено підготовче засідання на 27.02.2023 року.

В подальшому розгляд справи в підготовчому засіданні неодноразово відкладався.

Так, у підготовчому засіданні 26.04.2023 року суд дійшов висновку про необхідність його відкладення.

Ухвалою від 28.04.2023 року повідомлено учасників, що підготовче засідання у справі № 902/171/23 з розгляду заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" відбудеться 11.05.2023 року.

09.05.2023 року до суду від ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" надійшла заява б/н від та без дати (вх. № 01/47/6/2023 від 09.05.2023 року) про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 902/171/23.

Ухвалою від 10.05.2023 року визнано необґрунтованою заяву ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" про відвід судді Міліціанова Р.В. у справі № 902/171/23. Ухвалено матеріали справи № 902/171/23 передати до канцелярії Господарського суду Вінницької області з метою визначення іншого складу суду у порядку, передбаченому ст. 32 ГПК України, для розгляду заяви про відвід ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" (б/н від та без дати) (вх.№01/47/6/2023 від 09.05.2023 року).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За результатами проведеного 11.05.2023 року о 09:53 год. автоматизованого розподілу між суддями заяви про відвід ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" б/н від та без дати (вх.№ 01/47/6/2023 від 09.05.2023 року), згідно протоколу вказану заяву передано на розгляд судді Лабунської Т.І.

Разом з тим, з 11.05.2023 року суддя Лабунська Т.І. відбула на лікарняний, про що повідомлено телефоном, після проведення автоматизованого розподілу заяви про відвід.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.05.2022 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 року, зазначену вище заяву про відвід передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

За приписами ч. 7, ч. 8 ст. 39 ГПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи № 906/171/23, розглянувши заяву ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" б/н від та без дати (вх. № 01/47/6/2023 від 09.05.2023 року) про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 906/171/23, встановив наступне.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, остання мотивована тим, що на думку заявника судом обмежуються та порушуються права боржника як учасника справи, оскільки судом відмовлено у задоволенні клопотання адвоката, як уповноваженого представника про відкладення судового засідання.

В ході розгляду даної справи судом при призначенні наступних засідань не враховується зайнятість представника у інших засіданнях чи обґрунтована відсутність у м. Вінниці.

Також, як зазначає заявник, судом ігноруються гарантовані законом права сторони, які визначені у ч.1 ст. 42 ГПК України.

Окрім того, за твердженнями заявника, суд при здійсненні судочинства ставить відповідача в таке становище, яке унеможливлює ефективний захист його прав у судовому спорі і обмежує його процесуальні права, що порушує основні принципи судочинства, змагальність і рівність сторін у судовому процесі, оскільки суд втручається в права представника, нав`язуючи йому форму участі в судових засіданнях (в режимі відеоконференції), а також обмежує право представника (адвоката) щодо участі в інших судових засіданнях, які можуть тривати більше однієї години.

Такі дії суду, які фактично вказують представнику (адвокату), як реалізовувати свої процесуальні права є втручанням в діяльність адвоката, що є неприпустимим, а також формою перешкоджання адвокату в здійсненні його адвокатської діяльності (щодо обмеження по часу участі адвоката в інших судових засіданнях).

З урахуванням вищевикладеного, на думку заявника суддя Міліціанов Р.В. може мати упереджену та односторонню думку у справі, що є загрозою для ухвалення справедливого на правового рішення у даній справі.

Зважаючи на викладені обставини, та з метою уникнення сумнівів з боку сторони по справі щодо неупередженості та об`єктивності судді Міліціанова Р.В. при розгляді даної справи, боржник звертається до суду з заявою про відвід.

Як вказує заявник, підстави подання цієї заяви не ґрунтуються на незгоді сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннях або окремій думки судді в інших справах, висловлюванні публічно думки судді щодо того чи іншого юридичного питання.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2016 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5).

В силу ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 вищевказаного рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 р. у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/ 02) від 03.05.2007 р. суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 р. зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ч. 1, ч. 11 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Слід зазначити, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

В силу ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відтак, в силу ст.ст. 13, 74 ГПК України, обов`язок доказування обґрунтованості заявленого відводу покладено на відповідну особу, яка заявила відвід судді.

При цьому, суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Окрім того, суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому рахунку і вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Водночас, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти України.

Суд наголошує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що прийняття суддею певних процесуальних рішень, зокрема, щодо відкладення розгляду справи, або ж за наслідками розгляду поданих представниками сторін клопотань, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї із сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Також, слід зазначити, що при ухваленні рішення щодо відкладення розгляду справи, наступна дата судового засідання визначається судом з урахуванням графіку слухань справ, що перебувають у провадженні судді та які вже були призначені судом раніше.

При цьому, положення Господарського процесуального кодексу України не містять обов`язку суду визначати дату наступного судового засідання з урахуванням графіку зайнятості представника учасника справи (адвоката) та графіку слухань іншими судами справ, в яких адвокат має бажання прийняти участь, визначивши їх пріоритетність на власний розсуд.

Відтак, прийняття суддею процесуальних рішень, зокрема, про відкладення розгляду справи з урахуванням графіку слухань справ, що перебувають у провадженні судді та які вже були призначені судом раніше, без врахування побажань адвоката та графіку його зайнятості не свідчить про втручання судді в діяльність адвоката, перешкоджання в здійсненні адвокатської діяльності, порушення прав боржника чи надання переваги іншій стороні, на що посилається заявник у заяві про відвід судді.

Також, суд наголошує, що наведені у заяві про відвід обставини є власними судженнями і суб`єктивними припущеннями сторони, не підтверджені належними та допустимими засобами доказування, що не доводить наявність достатніх підстав для відводу судді.

Також заявником не вказано й про наявність будь-яких інших, передбачених законом обставин, які є підставами для відводу.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведені в заяві ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" обставини не можуть бути підставою для відводу судді від розгляду даної справи, в зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36, 39, 232, 233, 234, 235, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти до провадження справу № 902/171/23 в частині розгляду заяви ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" б/н від та без дати (вх.№ 01/47/6/2023 від 09.05.2023 року) про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 906/171/23.

2. Відмовити в задоволенні заяви ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" б/н від та без дати (вх.№ 01/47/6/2023 від 09.05.2023 року) про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 906/171/23.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом та на відомі суду адреси електронної пошти: арбітражному керуючому - Плесюку О.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТОВ "Суффле Агро Україна" - ІНФОРМАЦІЯ_2, ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" - .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 15.05.2023 року. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Шепетівський (Славутський) район, Хмельницька область, 30068)

3 - ФГ "ЛЕМЕШІВКА-АГРО" (вул. Академічна, буд. 16, с. Агрономічне, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21000)