ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" травня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/294/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн", вул. П. Сагайдачного, буд. 16-А, м. Київ, 04070, код - 20027449

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс", вул. Шевченка, буд. 22, с. Чернятка, Бершадський район, Вінницька область, 24430, код - 33959183

про стягнення 360 731,12 грн

за участю представників:

позивача: Городецька Антоніна Дмитрівна

відповідача: Запорощук Вадим Борисович

ВСТАНОВИВ:

28.02.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н та без дати) (вх. № 281/23 від 28.02.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" про стягнення 360 731,12 грн заборгованості, з яких 284 255,06 грн основного боргу, 68 205,41 грн інфляційних втрат та 8 270,65 грн за Договором поставки № 460/1-148156 від 21.02.2022 року.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі № 902/294/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.04.2023 року.

20.03.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява (вих. б/н від 13.03.2023 року) (вх.канц. № 01-34/2561/23) про участь в судовому засіданні в режимі відоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" (вих. б/н від 13.03.2023 року) (вх.канц. № 01-34/2561/23) та забезпечено проведення судового засідання призначеного на 04.04.2023 року о 10:00 год. у справі № 902/294/23 за участю адвоката Городецької А.Д. в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв"язку EasyCon.

28.03.2023 року до суду від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 23.03.2023 року), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

04.04.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 30.03.2023 року).

У судовому засіданні 04.04.2023 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 20.04.2023 року о 10:00 год.

20.04.2023 року судове засідання не відбулось, в зв`язку з перебуванням судді Міліціанова Р.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 01.05.2023 року.

Також, судом забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" адвоката Городецької А.Д. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв`язку EasyCon.

У судовому засіданні 01.05.2023 року прийняли участь представники позивача та відповідача, які підтримали раніше висловлені позиції у процесуальних заявах по суті спору.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

Позивач, в якості підстави заявлених позовних вимог, полається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" договору поставки № 460/1-148156 від 21.02.2022 року.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, в частині непоставки передплаченого товару, утворилась заборгованість в сумі 360 731,12 грн.

З метою захисту своїх прав, Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" звернусь з позовом до суду про стягнення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" 284 255,06 грн основного боргу, 68 205,41 грн інфляційних втрат та 8 270,65 грн 3% річних за Договором поставки № 460/1-148156 від 21.02.2022 року (т. 1 а.с. 12).

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає заявлені позовні вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю, зазначаючи про наступне.

Поставка товару за умовами Договору поставки № 460/1-148156 від 21.02.2022 року здійснюється автомобільним транспортом, за рахунок Покупця (позивача).

Тобто Покупець згідно умов договору зобов`язаний оплатити та надати транспорт для відвантаження (самовивіз) товару згідно договору а постачальник здійснити відвантаження товару.

22.02.2022 року Покупець надав для відвантаження два автомобілі в які Постачальник в присутності представника Покупця відвантажив 51,25 тонни кукурудзи на суму 419 225,08 грн згідно накладної №147 від 22.02.2022 року на відпуск товарно-матеріальних цінностей.

Відповідач стверджує, що всупереч законодавству та умовам договору позивачем не вжито жодних дій для своєчасного надання транспортних засобів для забезпечення передання та прийняття законтрактованих об`ємів товару.

Позивач з невідомих причин в термін до 28.02.2022 року не надав транспорті засоби для відвантаження другої частини товару згідно договору масою 48,750 тон чим фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору та порушив умови договору та ч. 1 ст. 188 ГК України.

За твердженнями відповідача, ТОВ "АДМ Юкрейн" своїми діями незаконно звинувачує та завдає значних збитків ТОВ "Надбужжя плюс" які полягають у донесенні витрат по зберіганню законтрактованих об`ємів товару для подальшої передачі, а також недоотриманні грошових коштів від реалізації товару в сумі 114 520,02 грн (т. 1 а.с. 67-70).

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд задовольнити позов.

Позивач посилається на введення на території України воєнного стану, в зв`язку з чим до 28.02.2022 року умови договору не виконані з незалежних від сторін обставин.

Враховуючи викладене, за твердженнями позивача відповідач зобов`язаний повернути передоплату за товар (а.с. 80-86, т. 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" (Постачальник) укладено договір поставки № 460/1-148156 (а.с. 21-24, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити кукурудзу 3 класу для кормових потреб українського походження врожаю 2021 року (товар) код Товару згідно УКТ ЗЕД 1005 (товар) насипом на умовах, передбаченим даним договором.

Кількість товару складає 100,000 тонн +/- 5% за вибором Постачальника та визначається згідно з вагою, вказаною згідно товарно-транспортних накладних (п. 2.1 Договору).

Кінцева кількість (вага) товару визначається під час навантаження на вагах Постачальника в місці поставки, вказаному у п. 4.1 Договору та зазначається в товарно-транспортних накладних, виписаних Постачальником на навантажений товар, та завірених печаткою Постачальника (п. 2.3 Договору).

Ціна Товару без ПДВ складає 7 175,44 грн за одну метричну тонну, крім того ПДВ 1 004,56 грн (п. 3.1 Договору).

Загальна вартість товару за Договором з ПДВ складає: 818 000,16 грн (п. 3.2 Договору).

За змістом п. 4.1 Договору Постачальник здійснює поставку товару в повному об`ємі на умовах FСА (франко-перевізник), згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року с. Чернятка, Бершадський район, Вінницька область, Україна, 24430 в строк до 28.02.2022 р. включно. Поставка партіями допускається.

Поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом, за рахунок Покупця. Під час перевезення товару Постачальник зобов`язаний дотримуватися габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами визначеними чинним законодавством України (п. 4.2 Договору).

Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 86% від контрактної кількості товару, що зазначено в п. 2.1 Договору по ціні, вказаній в п. 3.1 Договору, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника у відповідності до реквізитів, зазнчених у рахунку Постачальника та договорі, не раніше 5 банківських днів дати початку відвантаження товару та отримання (факсом або електронною поштою) копій документів оформлених відповідно до вимог договору та діючого законодавства (п. 5.1 Договору).

Оплата вважається здійсненою в момент списання коштів з банківського рахунку Покупця. Уразі відмови Постачальника або Покупця від виконання договору, Покупець зобов`язаний повернути здійснену передплату на підставі п. 5.1 Договору по якій не здійснено поставку товару протягом 3-х календарних днів від крайньої дати поставки вказаної в п. 4.1 Договору (п.5.2 Договору).

Згідно п. 6.4.1 Договору, у випадку неправомірної відмови Постачальника від поставки товару, а також за невиконання своїх зобов`язань з поставки товару, частково або повністю, Постачальник зобов`язаний негайно повернути отриману від Покупця оплату Товару в повному розмірі, а також протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту одержання відповідної претензії виплатити Покупцю штраф у сумі, яка є різницею між вартістю такого товару, розрахованого за ціною договору та вартістю, розрахованою за ринковою ціною, яка визначається як ціна товару, що склалася в області, в якій відбувається поставка, за аналогічних умов поставки в гривнях, включаючи ПДВ, згідно довідки незалежного аналітичного інформаційного агентства "АПК-Інформ" (код ЄДРПОУ - 32314753) та/або ТОВ "ЦМД Украгроконсалт" (код ЄДРПОУ - 30572764) за вибором та на замовлення Покупця.

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з даного договору (11.1 Договору).

На виконання умов укладеного договору Покупцем здійснено попередню оплату товару у розмірі 703 480,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00370096 від 22.02.2022 року (а.с. 26, т. 1).

Відповідачем на підставі накладної №147 від 22.02.2022 року поставлено 51,250 тонн товару загальною вартістю 419 225,08 грн (а.с. 25, т. 1).

Решта непоставленого товару становить 48,750 тонн на загальну суму 284 255,06 грн (703 480,14 грн (сума попередньої оплати) - 419 225,08 грн (вартість поставленого товару).

01.02.2023 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію (вих № 55/1) з вимогою повернення передоплати в сумі 284 255,06 грн, внаслідок не поставки товару у повному обсязі (а.с. 27-37, т. 1).

У відповіді на претензію від 03.02.2023 року (вих. № 19) відповідач повідомив, що вважає претензію безпідставною, а вимоги викладенні в ній такими, що не відповідають умовам договору, оскільки в порушення п. 4.1 Договору ТОВ "АДМ Юкрейн" в зазначений в договорі термін не надало транспортних засобів для завантаження товару. Товариство протягом 11 місяців несе витрати по зберіганню законтрактованого обсягу кукурудзи для виконання своїх зобов`язань по договору та жодним чином не порушує умови договору та при наданні транспортних засобів покупцем здійснить відвантаження законтрактованих обсягів продукції (а.с. 38-40, т. 1).

З огляду на встановлені обставини суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Покупцем належним чином виконано умови п. 5.1. Договору щодо перерахування передплати в сумі 703 480,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00370096 від 22.02.2022 року (а.с.26, т. 1).

Відповідачем частково передано оплачений товару на підставі накладної №147 від 22.02.2022 року у кількості 51,250 тонн товару загальною вартістю 419 225,08 грн (а.с. 25, т. 1).

Кількість непоставленого товару становить 48,750 тонн, вартістю 284 255,06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями п. 4.1. Договору дійсно встановлений присічний строк поставки товару - 28.02.2022 року, а також визначено наслідки невиконання відповідачем даного зобов`язання.

Так, в силу п. 5.2. Договору, у разі відмови Покупця або Постачальника від виконання Договору, Покупець зобов`язаний повернути здійснену передплату на підставі п. 5.1. Договору , по якій не здійснено поставку товару протягом 3-х календарних днів від крайньої дати поставки, вказаної в п. 4.1. Договору.

Згідно п. 6.4.1 Договору у випадку неправомірної відмови Постачальника від поставки товару, а також за невиконання своїх зобов`язань з поставки товару, частково або повністю, Постачальник зобов`язаний негайно повернути отриману від Покупця оплату Товару в повному розмірі.

Суд констатує, що відповідні положення договору не містять припису про автоматичне повернення передплати зі спливом 28.02.2022 року, оскільки визначають правові підстави вчинення таких дій наявністю:

- факту відмови Покупця або Постачальника від виконання Договору (п. 5.2. Договору);

- неправомірної відмови Постачальника від поставки товару (п. 6.4.1 Договору).

Тому, саме наявність одного із наведених юридичних фактів є підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання з повернення передплати.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обставини виникнення зобов`язання відповідача з повернення передплати із виникнення договором підстав, мають бути доведені позивачем письмовими доказами.

Суд враховує особливості здійснення поставки товару за умовами договору, яка обумовлена виконанням сторонами умов FСА (франко-перевізник) ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року с. Чернятка, Бершадський район, Вінницька область, Україна, 24430.

Поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом, за рахунок Покупця (п. п. 4.1., 4.2. Договору).

Тобто, обов`язок відповідача вважається виконаним з момент готовності товару до передачі на складі, саме позивач зобов`язаний отримати відповідний товар та забезпечити прибуття автомобільним транспортом з метою здійснення відвантаження і перевезення.

Позовна заява, а також пояснення представника позивача містять відомості про визнання обставин не забезпечення прибуття авторатнспорту до 28.02.2022 року з метою поставки решти товару.

Наведені обставини виключають застосування п. 6.4.1 Договору за відсутності доказів неправомірної відмови Постачальника від поставки товару.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо направлення сторонами письмових вимог, повідомлень, листів або обміну іншими документами, які підтверджували б відмову Покупця або Постачальника від виконання Договору, що є неодмінною умовою застосування п. 5.2. Договору.

Суд не погоджується з позицією позивача про наявність форс-мажорних обставин, оскільки Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Крім того, обставини введення в Україні воєнного стану у рівній мірі вплинули на дії обох сторін, тому їх наявність не може тлумачитися виключно на користь одного учасника спірних правовідносин.

Підсумовуючи суд доходить висновку, що позивачем не надано доказів виникнення 0103.2022 року негайного обов`язку відповідача з повернення невикористаної передплати на основі п.п. 5.2., 6.4.1. Договору.

Згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Оскільки, позивачем не доведено обставин прибуття транспортних засобів з метою відвантаження товару на складі Постачальника, тому ТОВ "АДМ Юкрейн" позбавлено можливості посилатися на прострочення відповідача, починаючи з 01.03.2022 року.

Відповідно ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто, покупець на власний розсуд та на основі вільного волевиявлення управнений пред`явити вимогу або про передання товару в натурі або щодо повернення суми попередньої оплати.

Суд відхиляє доводи позивача відносно неодноразового направлення відповідачу вимог про повернення передплати, оскільки суд оцінює саме письмові докази по справі (ст. 91 ГПК України), а не усні пояснення представників сторін.

Єдиним письмовим доказом у справі, який підтверджує юридичний факт направлення позивачем вимоги про повернення передплати є претензія від 01.02.2023 року, яка направлена на адресу відповідача та отримана останнім 08.02.2023 року (а.с. 27-37, т. 1).

Водночас, представником відповідача підтверджено отримання претензії електронною поштою 03.02.2023 року, що також узгоджується з відповіддю на претензію від 03.02.2023 року (а.с. 38-40, т. 1).

Отже, станом на 03.02.2023 року відповідач отримав претензію та був обізнаний із волевиявленням позивача щодо повернення передплати, мав можливість повернути дані кошти, однак не вчинив таких дій, надавши письмову відповідь.

Положення ст. 693 ЦК України не містять конкретного строку повернення передплати, тому судом враховано правові висновки Верховного Суду при визначенні строку виникнення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Реченням першим ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України, обов`язок з оплати товару виникає одразу після його прийняття.

Аналогічну позицію підтримує Верховний Суд у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі 922/1467/19 від 15.05.2020 року, а також постановах у справах від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19, від 03 червня 2022 року у справі № 922/2115/19.

Оскільки, ст. 692 ЦК України регулює питання оплати за поставлений товару, а ст. 693 ЦК України у аналогічний спосіб визначає правові підстави для повернення передплати на підставі вимоги покупця, тому з моменту отримання відповідної вимоги, з урахуванням позиції суду щодо відсутності доказів прострочення постачальника після 28.02.2022 року, відповідач повинен був одразу після отримання претензії повернути переплату на користь позивача.

На основі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на встановлені обставини отримання відповідачем претензії 03.02.2023 року, грошове зобов`язання з повернення передплати в сумі 284 255,06 грн набуло статусу простроченого, починаючи з 04.02.2023 року.

Суд також враховує, що після 28.02.2022 року та з моменту отримання претензії відповідач займав пасивну позицію, не вимагав поставки товару, не забезпечив його самостійну передачу, не направляв вимог про передачу товару на складі.

Отже, суд доходить висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, тому вимога про стягнення 284 255,06 грн вартості непоставленого товару (попередньої оплати) є правомірною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її у повному обсязі.

Крім суми попередньої оплати, позивачем заявлено до стягнення 68 205,41 грн інфляційних втрат та 8 270,65 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

Суд зазначає, що позивачем невірно визначено період нарахування 3 % та інфляційних втрат, оскільки прострочення мало місце з 04.02.2023 року (про що судом зазначено вище).

Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми інфляційних втрат та 3% річних у вірному періоді судом отримано 420,54 грн, нарахованих з 04.02.2023 по 21.02.2023 рр. (у межах визначеного позивачем періоду), які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд не уповноважений самостійно виходити за межі предмету позову або нараховувати міру відповідальності поза визначеними позивачем періодами нарахування інфляційних втрат та відсотків річних.

На підставі викладеного вище, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" 7 850,11 грн 3% річних (нарахованих з 04.03.2022 по 03.02.2023 рр.) та 68 205,41 грн інфляційних втрат, які нараховано за період з березня 2022 по січень 2023 рр., тобто до моменту прострочення повернення передплати.

За вказаних обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Водночас, наведена процесуальна норма є чіткою та зрозумілою, не містить положень про можливість нарахування інфляційних втрат і не підлягає розширювальному тлумаченню.

Отже, можливим є нарахування виключно 3% річних на суму боргу у розмірі 284 255,06 грн, починаючи з 22.02.2023 року (періоду, який не охоплений судовим рішенням) до моменту виконання рішення суду в частині оплати цієї суми боргу.

На підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України, суд вважає за необхідне призначити окреме судове засідання з приводу розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" (вул. Шевченка, буд. 22, с. Чернятка, Бершадський район, Вінницька область, 24430, код - 33959183)9на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (вул. П. Сагайдачного, буд. 16-А, м. Київ, 04070, код - 20027449) 284 255,06 грн передплати за Договором поставки № 460/1-148156 від 21.02.2022 року та 420,54 грн 3% річних, нарахованих за період з 04.02.2023 по 21.02.2023 рр.

3. Нараховувати 3% річних на суму боргу у розмірі 284 255,06 грн, починаючи з 22.02.2023 року до моменту виконання рішення суду в частині оплати цієї суми боргу.

4. Відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Набужжя Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" 68 205,41 грн - інфляційних втрат та 7 850,11 грн - 3% річних.

5. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 16.05.2023 року о 09:20 год.

6. Встановити сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами протягом п`яти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

7. Примірник рішення направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси; за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку: позивачу - , представнику позивача - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. П. Сагайдачного, буд. 16-А, м. Київ, 04070)

3 - відповідачу (вул. Шевченка, буд. 22, с. Чернятка, Бершадський район, Вінницька область, 24430)