РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2023Справа № 910/1995/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нара-Авто»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтеко Юніон»

про стягнення 427.173,38 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

08.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нара-Авто» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтеко Юніон» про стягнення 427.173,38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору № 13/12/21 від 13.12.2022 позивачем було здійснено передоплату за товар відповідачу на загальну суму 263.199,65 грн, що підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням № 855 від 14.12.2021. У зв`язку з не поставкою в строк товару сторони уклали додаткову угоду № 1 від 08.09.2022 до договору № 13/12/21 від 13.12.2022, якою погодили припинення виконання зобов`язання відповідача з поставки товару через невиконання останнім своїх зобов`язань за договором, сторони узгодили повернення постачальником покупцю суму попередньої оплати за непоставлений товар в сумі, що була попередньо сплачена покупцем в сумі 263.199,65 грн в строк до 01.11.2022. Позивачем на електронну адресу відповідача двічі направлялись письмові претензії № 701 від 30.06.2022 та № 1077 від 10.11.2022 з вимогою повернути грошові кошти. Враховуючи те, що відповідачем не було виконано зобов`язання з повернення коштів, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 427.173,38 грн, з яких 263.199,65 грн попередньої оплати, 88.117,80 грн пені, 51.410,81 грн інфляційних втрат, 5.624,54 грн 3% річних та 18.820,58 грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1995/23 від 15.02.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

24.02.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/1995/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзив на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.03.2023 було 03.03.2023 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139 (номер відправлення 368), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 03.03.2023 (номер відправлення 368) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 13.03.2023 з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 03.03.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алтеко Юніон» (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нара-Авто» (покупець, позивач) укладено договір № 13/12/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується продати, а покупець купити та оплатити на умова, обумовлених цим договором, деревні гранули, іменовані надані товар в кількості та якістю, обумовленими п. 2.1.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та товар у визначений строк не поставив, що є підставою для повернення сплаченої позивачем передоплати в розмірі 263.199,65 грн. Також позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем нараховано 88.117,80 грн пені, 51.410,81 грн інфляційних втрат, 5.624,54 грн 3% річних та 18.820,58 грн 30% річних за користування чужими грошовими коштами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.7 договору він набирає чинності з моменту його підсипання та діє до 01.02.2022 включно, але в будь-якому випадку до виконання кожною стороною всіх зобов`язань за цим договором.

За умовами п. 2.1 договору загальна кількість товару визначається рахунками та видатковими накладними, відвантажується окремими партіями на умовах згідно цього договору (обсяг - 110 тон).

Відповідно до п. 2.2 договору деревні гранули виготовлені з деревини хвойних порід. Упаковані в мішки по 1 тонні. Діаметр деревних гранул 6 мм.

Згідно з п. 2.3 договору якість деревних гранул відповідає наступним технічним показникам: діаметр 6-8 мм; довжина 5-30 мм; масова частка вологи 7-10%; зольність до 1%.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна 1 тонни товару без доставки становить з ПДВ 5.300,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1 договору визначено, що оплата товару провадиться покупцем у безготівковому порядку шляхом прямого банківського переказу коштів на вказаний розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передплати за весь товар.

Відповідачем був виставлений позивачу рахунок-фактура № СФ-0002 від 13.12.2021 про сплату палетів з деревини у кількості 44 тонн та транспортування вантажу Київ-Кривий Ріг, загальною вартістю 263.199,65 грн.

Згідно платіжної інструкції № 855 від 14.12.2021 вбачається, що позивачем на виконання рахунку-фактури № СФ-0002 від 13.12.2021 перераховано відповідачу кошти в сумі 263.199,65 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору сторонами узгоджено, що відвантаження товару здійснюється протягом 7 (семи) днів від дати зарахування коштів на зазначений рахунок продавця. Умови поставки - склад покупця, розташований у м. Кривий Ріг.

Згідно з п. 6.1 договору продавець зобов`язаний вчасно, в повному обсязі та у визначений термін провести відвантаження товару зі складу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене відповідач мав поставити товар за договором у строк до 21.12.2021 включно.

Матеріали справи свідчать, що відповідач у визначений строк товар позивачу не поставив.

В подальшому 08.09.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до п. 1 якої сторони домовились, що у зв`язку з невиконанням постачальником своїх зобов`язань з поставки оплаченого покупцем товару, а саме палет з деревних гранул в обсязі 44 тонни за ціною 5.200,00 грн за тону з ПДВ та послуг з транспортування на загальну суму 263.199,65 грн, у встановлений договором строк, сторони припиняють свої зобов`язання за цією поставкою.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 сторони домовились, що постачальник здійснює повернення покупцю суму грошових коштів, які постачальник отримав від покупця в оплату товару, що не був поставлений, та послуг транспортування в розмірі 263.199,65 грн в строк до 01.11.2022.

Повернення грошових коштів, зазначених в п. 2 цього договору, здійснюється постачальником шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок покупця, зазначений в цій додатковій угоді (п. 3 додаткової угоди № 1 від 08.09.2022).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за додатковою угодою № 1 від 08.09.2022 зобов`язань грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не спростована відповідачем та становить 263.199,65 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 263.199,65 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов додаткової угоди, у визначений строк зобов`язання щодо повернення попередньої оплати не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 6.9 договору у разі невиконання неналежного або несвоєчасного виконання сторонами своїх зобов`язань, винна сторона виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача 56.750,17 грн пені за прострочення поставки товару за період з 22.12.2021 по 07.09.2022 на підставі п. 6.9 договору.

Суд не погоджується з таким розрахунком з огляду на наступне

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання, проте не передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З огляду на викладене вірним періодом прострочення поставки товару за договором слід вважати з 22.12.2021 по 22.06.2022.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду, що знаходиться в матеріалах справи (на суму 263.199,65 грн за період з 22.12.2021 по 22.06.2022) становить 30.285,99 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 30.285,99 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню та в іншій частині в пені за прострочення поставки товару в позові слід відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зі своєї електронної пошти на електронну пошту відповідача , які наведені в розділі 10 договору «Реквізити Сторін», було 01.07.2022 направлено претензію № 701 від 30.06.2022 та 10.11.2022 претензію № 1077 від 10.11.2022 про сплату заборгованості та нарахованої пені за прострочення поставки товару, які залишено відповідачем без задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача 31.367,63 грн пені за прострочення повернення попередньої оплати за період з 01.11.2022 по 26.01.2023 на підставі п. 4 додаткової угоди № 1 від 08.09.2022.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 у разі порушення встановленого цією додатковою угодою строку повернення коштів постачальник сплачує покупцю на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з повернення попередньої оплати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої становить 31.367,63 грн (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Вимоги позивача в частині стягнення 31.367,63 грн пені за прострочення повернення попередньої оплати обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з повернення попередньої оплати, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 51.410,81 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму 263.199,65 грн за період січень - серпень 2022 року) та 5.624,54 грн 3% річних (нарахованих на суму 263.199,65 грн за період з 22.12.2021 по 07.09.2022).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 51.410,81 грн інфляційних втрат та 5.624,54 грн 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 18.820,58 грн процентів за користування чужими коштами за період з 01.11.2022 по 26.01.2023 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За змістом статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 додатково постачальник зобов`язаний сплатити покупцю на його вимогу плату за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 18.820,58 грн процентів за користування чужими грошовими коштами (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нара-Авто» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 231, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтеко Юніон» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нара-Авто» (50007, м. Кривий Ріг, просп. Миру, 13А, ) 263.199 (двісті шістдесят три тисячі сто дев`яносто дев`ять) 65 коп. попередньої оплати, 30.285 (тридцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 99 коп. пені за прострочення поставки товару, 31.367 (тридцять одну тисячу триста шістдесят сім) грн 62 коп. пені за прострочення повернення попередньої оплати, 51.410 (п`ятдесят одну тисячу чотириста десять) грн 81 коп. інфляційних втрат, 5.624 (п`ять тисяч шістсот двадцять чотири) грн 54 коп. 3% річних, 18.820,58 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, 6.010 (шість тисяч десять) грн 64 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова