УХВАЛА

м. Київ

09.05.2023Справа № 910/6814/22

За позовом Приватного підприємства «Безпечне місто ХХІ»

до Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Марини Миколаївни

про стягнення 166.707,68 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Мелконян Н.Г.

за участю представників сторін

від заявника не з`явився

від позивача Павлова Е.С., ордер серії АА № 1284551 від 14.02.2023

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства «Безпечне місто ХХІ» до Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Марини Миколаївни про стягнення 166.707,68 грн, з яких 166.284,00 грн безпідставно набутих коштів та 423,68 грн 3% річних. Позивач у позовній заяві просив суд зазначити у рішенні суду про нарахування 3% річних до моменту виконання рішення суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 24.10.2022 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Марини Миколаївни на користь Приватного підприємства «Безпечне місто ХХІ» 166.284,00 грн основного боргу та встановлено порядок нарахування суми 3% річних до моменту виконання рішення суду відповідачем.

15.11.2022 Господарським судом міста Києві на виконання рішення було видано відповідний наказ.

29.11.2022 позивачем до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 08.12.2022 заяву Приватного підприємства «Тренд секюріті груп 01» про ухвалення додаткового рішення повернуто без розгляду.

19.04.2023 від Приватного підприємства «Територія Охорони» до суду надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просить суд замінити стягувача Приватне підприємство «Тренд секюріті груп 01» його правонаступником - Приватним підприємством «Територія Охорони» у наказі від 15.11.2022 по справі № 910/6814/22. Заявник в обґрунтування заяви зазначає те, що 05.04.2023 між ПП «Тренд секюріті груп 01» та ПП «Територія Охорони» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № б/н, відповідно до якого останньому відступлено право вимоги за рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 910/6814/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 розгляд заяви призначено на 09.05.2023.

Стягувач в судовому засіданні 09.05.2023 вимоги заяви про заміну стягувача у виконавчому документі підтримав.

Заявник та боржник представників в судове засідання 09.05.2023 не направили.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи те, що явка в судове засідання учасників справи обов`язковою не визначалась, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва встановив:

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З отриманого судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що у реєстрі за кодом зареєстроване Приватне підприємство «Тренд секюріті груп 01»; місцезнаходження: Україна, 11400, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Лозниця, вул. Народницька, 16; керівник Сливка Олександр Вікторович.

З витягу вбачається, що державна реєстрація зміни до відомостей про юридичну особу, зокрема зміна найменування юридичної особи, здійснено 23.05.2022.

З урахуванням того, що мало місце зміна найменування позивача, позивачем у даній справі слід вважати Приватне підприємство «Тренд секюріті груп 01».

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2023 між Приватним підприємством «Тренд секюріті груп 01» (цедент) та Приватним підприємством «Територія Охорони» (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору у порядку та на умовах, визначених даним договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові за рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 910/6814/22 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Марини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (надалі іменується - боржник) 166.284,00 грн основного боргу, 423,68 грн 3% річних, 2.481,00 грн витрат по сплаті судового збору (надалі іменується - рішення),

Згідно з п. 2 договору цедент передає всі свої права, претензії та вимоги до боржника, які випливають з рішень, в тому числі, але не обмежуючись, право на одержання грошових коштів, що належать боржнику на підставі рішення.

До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 3 договору).

У п. 4 договору зазначено, що право вимоги, що відступається цесіонарієві, засвідчується рішенням по справі № 910/6814/22 та наказом по справі № 910/6814/22.

Відповідно до п. 5 договору копії документів, визначених у п. 4 даного договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, що відступається за даним договором, передаються цедентом цесіонарію у момент підписання сторонами даного договору і є його невід`ємною частиною.

Пунктом 6 договору визначено, що моментом переходу права вимоги цедента за рішенням, до цесіонарія є дата підписання цього договору

Отже, матеріали справи свідчать, що Приватного підприємства «Територія Охорони» набуло права вимоги до Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Марини Миколаївни за рішенням Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 24.10.2022.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведена правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду у постанові № 34/425 від 18.01.2022 не знайшла підстав для відступу.

У постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України.

Строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі № 910/6814/22 до виконання встановлений до 15.11.2025.

Роздруківка з Автоматизованої системи виконавчого провадження не підтверджує перебування на виконанні у приватного виконавця Мініної Марини Сергіївни виконавчого провадження № 71479943 саме з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 15.11.2022.

Належних доказів того, що наказ Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 15.11.2022 пред`явлений до примусового виконання (як то постанова про відкриття виконавчого провадження), не подано.

З огляду на те, що на момент розгляду заяви наказ не перебуває на примусовому виконанні та відсутність відкритого виконавчого провадження, вимога заявника про заміну сторони у наказі є правомірною та такою, що відповідає положенням ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для здійснення заміни стягувача у наказі Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 15.11.2022 з Приватного підприємства «Безпечне місто ХХІ» на Приватне підприємство «Територія Охорони».

Керуючись ст.ст. 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Приватного підприємства «Територія Охорони» про заміну стягувача у виконавчому документі задовольнити.

2. Здійснити заміну стягувача у наказі Господарського суду міста Києва № 910/6814/22 від 15.11.2022 з Приватного підприємства «Безпечне місто ХХІ» (04215, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 26, ) на Приватне підприємство «Територія Охорони» (02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, 2-Б, кв. 501, ).

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В. Сівакова