ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 рокуСправа № 912/365/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №912/365/23 від 06.03.2023

за позовом: Олександрійської міської ради, код ЄДР 33423535, проспект Соборний, 59, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Смакули Дениса Миколайовича (далі - ФОП Смакула Д.М.), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 96 284,98 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Олександрійської міської ради до ФОП Смакули Д.М. з вимогами:

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Смакули Дениса Миколайовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.06.2021, 003005621, місцезнаходження: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, буд. 91) на користь Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 96 284,98 грн. (дев`яносто шість тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 98 копійок);

- судові витрати стягнути з Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач використовує земельну ділянку площею 1,9500 га, розташовану за адресою: вул. Леоніда Коваленка, 28, м. Олександрія, Кіровоградська область без достатніх правових підстав і не сплачує за користування плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Олександрійської міської ради, як власника вказаної земельної ділянки, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, які просить, на підставі ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, стягнути з ФОП Смакули Д.М., як безпідставно збережені кошти в загальному розмірі 96 284,98 грн за період з 01.06.2022 по 28.02.2023.

Ухвалою від 06.03.2023 господарський суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №912/365/23; справу №912/365/23 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи №912/365/23 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, встановив сторонам строки для подачі заяв по суті справи.

Частиною 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №647, яке міститься в матеріалах справи.

Крім того відповідно до Довідки про доставку електронного листа від 07.03.2023 документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження (без засідання)" від 06.03.2023 по справі №912/365/23 (суддя Коваленко Н.М.) було надіслано 07.03.2023 одержувачу Фізична особа-підприємець Смакула Денис Миколайович на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 06.03.2023.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив такі обставини, які є предметом доказування у справі.

Відповідно до нотаріально посвідченого свідоцтва №2331 від 23.09.2021 Смакулі Денису Миколайовичу посвідчено право власності на нерухоме майно, яке ним придбано відповідно до ст. 87 Кодексу України з процедур банкрутства на підставі акта про придбання майна на аукціоні, яке раніше належало Державному підприємству "Управління по бурінню технічних свердловин" та яке розташовано за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Коваленка Леоніда, буд. 28.

Право власності на вказане майно зареєстровано за Смакулою Д.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.09.2021 за формою власності - приватна, розмір частки - 1, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №322886188 від 15.02.2023.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 23.02.2023 вбачається, що 25.07.2017 проведено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 1,9500 га, кадастровий номер :15:653:0001, місце розташування - м. Олександрія, вул. Леоніда Коваленка, 28, форма власності - комунальна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №322886383 від 15.02.2023 земельна ділянка, площею 1,9500 га, кадастровий номер :15:653:0001 за адресою: м. Олександрія, вул. Леоніда Коваленка, 28, власник - Олександрійська міська рада, , дата та час державної реєстрації: 29.12.2021 10:02:04.

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки №770/295-22 від 17.01.2022 нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001 (за 2022 рік) становить 4 158 871,52 грн.

Згідно з Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки №НВ-023 від 15.02.2023, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001 (на 2023 рік) становить 4 700 946,65 грн.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2022 у справі №912/708/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2023, стягнуто з ФОП Смакули Д.М. на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області безпідставно збережені кошти в сумі 87 640,87 грн, а також 2 480,90 грн судового збору.

Заборгованість стягнута згідно із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2022 по справі №912/708/22 за період з 24.09.2021 по 31.05.2022.

За позицією позивача, з моменту набуття права власності і по даний час, відповідач являючись фактичним користувачем земельної ділянки кадастровий номер :15:653:0001, загальною площею 1,9500 га, за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Леоніда Коваленка, 28, користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою. Відповідач порушує права власника в особі Олександрійської міської ради щодо отримання орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою, що призвело до безпідставного збереження грошових коштів у розмірі орендної плати в сумі 96 284,98 грн за період з 01.06.2022 по 28.02.2023 відповідачем та порушення норми ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. (ч. 1)

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч. 2)

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Статтею 206 Земельного кодексу України унормовано, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно Податкового кодексу України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди; (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1. ст. 288).

В ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

За ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

В ч. 2 вказаної норми наведено перелік осіб, які набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності.

Частиною 1 ст. 93 і ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно зі ст. 122-124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Приписами ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 120 Земельного кодексу України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до ч. 1-2 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час набуття Смакулою Д.М. права власності на нежитлову будівлю) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20.

Таким чином, положення глави 15, ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований.

У разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Наведений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

З матеріалів справи вбачається, що фізичною особою Смакулою Д.М. 23.09.2021 набуто у власність нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 та яке розташовано на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером :15:653:0001 загальною площею 1,9500 га.

Отже із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна Смакула Д.М. став фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером :15:653:0001, на якій розташовано майно, а тому саме із вказаної дати у нього виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою, а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

Щодо визначення правового статусу відповідача у спірних правовідносинах щодо користування земельною ділянкою, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Смакула Д.М. зареєстрований в реєстрі в статусі фізичної особи-підприємця з 28.07.2008 та продовжує перебувати у вказаному статусі, що підтверджується Витягом з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.03.2023.

Майно, яке придбано Смакулою Д.М. , є нежитловим і складається з наступних будівель і споруд: адміністративна будівля, майстерня, кузня, диспетчерська, столярна, заправка ПММ. Майно придбано у юридичної особи, яка використовувала його для здійснення своєї діяльності.

Земельна ділянка, на якій розташовано вказане нерухоме майно, має цільове призначення: 11.01. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.

За ч. 2 ст. 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Отже, чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником буд-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи.

Разом з цим, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями).

Суб`єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 Господарського кодексу України).

Матеріали справи не містять доказів, що майно і земельна ділянка використовується Смакулою Д.М. саме як фізичною особою.

За вказаних обставин господарський суд вважає доведеною участь відповідача у спірних взаємовідносинах саме, як фізична особа-підприємець.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2022 у справі №912/708/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2023, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Смакули Дениса Миколайовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ідентифікаційний код 33423535) безпідставно збережені кошти в сумі 87 640,87 грн, а також 2 480,90 грн судового збору.

Заборгованість стягнута згідно із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2022 по справі №912/708/22 за період з 24.09.2021 по 31.05.2022.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу, за період з 01.06.2022 по 28.02.2023 відповідач не сплатив кошти за користування земельною ділянкою, загальною площею 1,9500 га, кадастровий номер :15:653:0001, місце розташування - м. Олександрія, вул. Леоніда Коваленка, 28.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, за змістом абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки №770/295-22 від 17.01.2022 нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001 (за 2022 рік) становить 4 158 871,52 грн.

Згідно з Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки №НВ-023 від 15.02.2023, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001 (на 2023 рік) становить 4 700 946,65 грн.

Підпунктом 288.5.1. Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 23.02.2023, земельна ділянка, загальною площею 1,9500 га, кадастровий номер :15:653:0001, по вул. Леоніда Коваленка 28 в м. Олександрії, цільове призначення: 11.01 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами".

Згідно рішення Олександрійської міської ради №221 від 07.07.2021 "Про місцеві податки і збори", яке введено в дію з 01.01.2022, в таблиці 5 "Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності на території Олександрійської територіальної громади" визначено, що ставка податку (орендної плати) за земельні ділянки з цільовим призначенням 11.01 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами" встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, позивачем здійснено такий розрахунок:

1) 3 01.06.2022 по 31.12.2022: 4 158 871,52 грн. 3% х 7/12 = 72 780,25 грн, де - 4158871,52 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001, 3% - орендна ставка, 7/12 - 7 календарних місяців за які нараховувалася орендна плата за користування земельною ділянкою;

2) 3 01.01.2023 по 28.02.2023: 4 700 946,65 грн. 3% х 2/12 = 23 504,73 грн, де - 4158871,52 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :15:653:0001, 3% - орендна ставка, 2/12 - 2 календарних місяця за які нараховувалася орендна плата за користування земельною ділянкою.

Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів відповідачем у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим :15:653:0001, загальною площею 1,9500 га, по вул. Леоніда Коваленка, 28 в м. Олександрії, за період з 01.06.2022 по 28.02.2023 становить 96 284,98 грн. (72 780,25 грн + 23 504,73 грн.)

Перевіривши розрахунок Олександрійської міської ради, який здійснено на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, господарський суд дійшов висновку, що він є правильними та здійсненим на підставі Земельного кодексу України та Податкового кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (ч. 3 ст. 74 ГПК України)

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи позивача не спростував.

Враховуючи вище наведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав для його задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Смакули Дениса Миколайовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, 59, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 96 284,98 грн, а також судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити позивачу на офіційну електронну адресу через систему "Електронний суд", відповідачу засобами поштового зв`язку та на e-mail: .

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.