ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"09" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1889/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" про забезпечення позову /вх. № 2-621/23 від 05.05.2023 року/ у справі № 916/1889/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" /, адреса - 65020, м. Одеса, вуя. Спиридонівська, буд. 31, e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Державного підприємства "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" /, адреса - 68355, Одеська обл., Кілійський р-н, м. Вилкове, вул. Придунайська, буд. 2, e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору/одностороннього розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1954/23/ до Державного підприємства "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови Державного підприємства "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" від Договору про надання послуг № 29Д від 24.01.2023 року, укладеного з ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ", що вчинений Державним підприємством "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" відповідно до листа №403/01/02-23 від 17.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником певного майна, що розташоване на території портового пункту Кілія, який входить до складу ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК", та в якому виконуються всі види вантажно-розвантажувальних робіт. Обмеження доступу до даного рухомого майна шляхом односторонньої відмови відповідача від Договору № 29Д від 24.01.2023 р. призведе до порушення прав портового оператора ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ".

Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1889/23; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову /вх. № 2-621/23 від 05.05.2023 року/, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" здійснювати свою портову (стивідорну) діяльність шляхом перевантаження та переміщення вантажу технологічним устаткуванням та автотранспортом ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" (в тому числі автотранспортом, машинам та механізмами, залученими ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" до виконання своєї операційно-господарської діяльності) - шляхом переміщення по території із використанням об`єктів портової інфраструктури портового пункту Кілія порту "Усть-Дунайськ" за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4, у будь-якому напрямку в залежності від промислової необхідності, відповідно до умов договору про надання послуг по використанню об`єктів портової інфраструктури № 29Д від 24.01.2023 року - до розгляду даної справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" є власником певного рухомого майна, що розташоване на території портового пункту Кілія, який входить до складу порто пункту Кілія порту "Усть-Дунайськ" та в якому виконуються всі види вантажно-розвантажувальних робіт. Відповідне рухоме майно, а саме: ангар, загальною площею - 521,5 м2; вагова (операторська та вагова платформа), загальною площею - 86 м2; естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнайня. загальною площею - 365 м2, в яку входив будиночок охорони, на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2003 р. було набуто Грамма O B. у Фірма "Давос" у формі ТОВ та в подальшому внесено до статутного капіталу ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ".

Позивач вказує, що оскільки на території причалу № 1 наявні об`єкти, які належать і позивачу, і відповідачу, то неможливо відокремити будь-який об`єкт нерухомості, який би самотужки забезпечив би позивачу можливість здійснювати послугу портового оператора, так само і обмежити до нього доступ чи заборонити його використання.

Позивач наголошує, що фактично одностороннім розірвання Договору № 29-Д обмежено доступ до рухомого майна, яке належить ТОВ "ЗТК", а також до причалу № 1, наданого у користування позивачу відповідно до Договору № 29Д від 24.01.2023 р., обумовлене виконанням вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використання причалу контрагентам позивача.

Позивач зазначає, що обмеження доступу до даного рухомого майна шляхом односторонньої відмови ДП "МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК" від спірного договору № 29Д від 24.01.2023 р. призвело до порушення прав портового оператора ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу, а також за договором, укладеним між позивачем та відповідачем про надання послуг, позбавить позивача можливості здійснювати свою господарську діяльність як портового оператора.

Позивач зауважує, що ДП "МTП УСТЬ-ДУНАЙСЬК" здійснювало блокування роботи портового оператора ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" 16.04.2023 та 17.04.2023 року, використовуючи при цьому вантажні автомобілі DAF д/з НОМЕР_1 , DAF д/з НОМЕР_2 (білого кольору) та НОМЕР_3 (червоного кольору).

Позивач підкреслює, що кожного дня товариство втрачає клієнтів, та фактично не може працювати у порто-пункті Кілія порту "Усть-Дунайськ" внаслідок протиправних дій відповідача.

Товариство зауважує, що забезпечення позову є єдиною запорукою виконання судового рішення по даній справі, в противному випадку, навіть позитивне рішення не буде для TOB "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" як портового оператора підставою відновлення порушеного права. Встановлення саме такого заходу забезпечення позову, на думку позивача, відповідатиме предмету заявленого позову та водночас, не зумовить фактичного вирішення спору по суті, позаяк буде спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заході до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 ГПК України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України, cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, судом має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір про надання послуг № 29Д від 24.01.2023 року, відповідно до п. 2.1 якого, предметом цього договору є визначення взаємних прав і обов`язків сторін надання послуг по використанню об`єктів портової інфраструктури, балансоутримувачем яких є "виконавець", задля забезпечення переміщення вантажу автотранспортом "замовника" до об`єктів портової інфраструктури "виконавця" у зворотному напряму.

Відповідно до п. 3.2.1 договору, виконавець зобов`язується забезпечити замовнику цілодобовий, безперешкодний проїзд автотранспорту по об`єктах портової інфраструктури, балансоутримувачем яких є виконавець, розташованих на території ДП "МТП "Усть-Дунайськ" (портовий пункт Кілія), згідно попередньо узгодженої письмової заявки замовника.

Листом № 403/01/02-23 від 17.04.2023 року відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання Договору № 29Д від 24.01.2023 р. з 22.04.2023 р. в односторонньому порядку на підставі п. 6.5 вказаного договору.

Разом із тим, з доказів, які надані позивачем, вбачається, що ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» є власником певного рухомого майна, що розташоване на території портового пункту Кілія, який входить до складу порто пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ», та в якому виконуються всі види вантажно-розвантажувальних робіт. Відповідне нерухоме майно, а саме: ангар, загальною площею - 521,5 м2; вагова (операторська та вагова платформа), загальною площею - 86 м2; естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання загальною площею - 365 м2.

І позивач, і відповідач мають статус портового оператора, які на підставі укладених з ДП «АМПУ» договорів про забезпечення доступу портового оператора до причалу мають доступ до причалу № 1 портового пункту Кілія.

Судом досліджено акти проведення огляду території портового пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ» від 16.04.2023 року та від 17.04.2023 року, а також відповідні відеоматеріали, що додані заявником. Із вказаних матеріалів вбачається, що вантажні автомобілі DAF д/з НОМЕР_1 , DAF д/з НОМЕР_2 (білого кольору) та НОМЕР_3 (червоного кольору) здійснювали блокування роботи ТОВ "ЗТК".

Відповідно до листа ТОВ "Краншип", адресованого Філії "Усть-Дунайськ" ДП "АМПУ" вантажні автомобілі DAF д/з НОМЕР_1 , DAF д/з НОМЕР_2 (білого кольору) та НОМЕР_3 (червоного кольору) є власністю ТОВ "Трашип-Тракс", однак передані ДП "МТП "Усть-Дунайськ" по Договору надання послуг на перевезення у розпорядження останнього.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що заявник не має фактичного вільного доступу вантажного транспорту до причалу, до судів, до власного майна і орендованого майна (зернопереробний комплекс, ангар, вагова, тощо).

Господарський суд зазначає, що предметом доказування у даному спорі є, зокрема, підтвердження/спростування законності правочину щодо односторонньої відмови державного підприємства "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" від Договору про надання послуг № 29Д від 24.01.2023 року, укладеного з ТОВ "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ", що вчинений державним підприємством "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" відповідно до листа №403/01/02-23 від 17.04.2023 року. У зв`язку із чим, у даній справі суд вбачає достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом із тим, суд вказує, що в даному випадку у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії, направлені на перешкоджання позивачу здійснювати свою портову діяльність може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

При цьому судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За правилами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову. У зв`язку із чим заява позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" про забезпечення позову /вх. № 2-621/23 від 05.05.2023 року/ у справі № 916/1889/23 підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

При цьому суд зауважує, що запропонований позивачем вид заходу забезпечення позову відповідає заходам забезпечення позову, що визначені ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Разом із тим, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Стосовно зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 141 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав у розумінні ст. 141 ГПК України для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" про забезпечення позову /вх. № 2-621/23 від 05.05.2023 року/ у справі № 916/1889/23 - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» // та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання товариству з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» // здійснювати свою портову (стивідорну) діяльність шляхом перевантаження та переміщення вантажу технологічним устаткуванням та автотранспортом ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» (в тому числі автотранспортом, машинами та механізмами залученими ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» до виконання своєї операційно-господарської діяльності) - шляхом переміщення по території із використанням об`єктів портової інфраструктури портового пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ», за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4, у будь-якому напрямку в залежності від промислової необхідності, відповідно до умов Договору про надання послуг по використанню об`єктів портової інфраструктури № 29Д від 24.01.2023 року - до розгляду справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" для виконання судових рішень.

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ" /, адреса - 65020, м. Одеса, вуя. Спиридонівська, буд. 31/

Боржник: Державне підприємство "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК" /, адреса - 68355, Одеська обл., Кілійський р-н, м. Вилкове, вул. Придунайська, буд. 2/

Ухвала дійсна до пред`явлення до виконання згідно положень ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала складена та підписана 09.05.2023 року.

Ухвала набрала законної сили 09.05.2023 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Петренко Наталія Дмитрівна