РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2023Справа № 910/1216/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 23; ідентифікаційний код 33745659)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індокітай" (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 10; ідентифікаційний код 41234354)

про стягнення 55 312, 46 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індокітай" про стягнення заборгованості в розмірі 55 312, 46 грн, з яких: 37 528, 84 грн - основного боргу, 15 229, 35 грн - інфляційних втрат та 2 554, 27 грн - 3% річних, яка утворилась у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2017 № ВС-16-01160 щодо здійснення оплати за надані позивачем послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов договору ним було надано відповідачу послуги на загальну суму 42 528, 84 грн, однак, останнім за отримані послуги було здійснено лише часткову оплату в сумі 5 000, 00 грн.

Таким чином, позивач вказує, що станом на 31.12.2022 у відповідача наявна заборгованість за надані послуги у період з 31.05.2019 по 28.02.2022, що становить 37 528, 84 грн. Також, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині виконання грошових зобов`язань позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 01.02.2023 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 217, однак, конверт повернувся на адресу суду 07.02.2023 неврученим із зазначенням причин "адресат відсутній за вказаною адресою".

Приписами ст. 10 України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/1216/23 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак, станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Індокітай" (споживач) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (виконавець) був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № ВС-16-01160 відповідно до п. 1.1. якого з метою обмеження шкідливого впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я мешканців Шевченківського району міста Києва виконавець бере на себе зобов`язання відносно надання послуг з вивезення побутових відходів (TПB) в обсязі та на умовах передбачених даним Договором, а споживач зобов`язується отримати та оплатити послуги виконавця.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно споживачем в контейнер для сміття.

Згідно п. 2.2. та 2.3. договору, середньомісячний обсяг послуг обчислюється згідно категорії споживача та норм накопичення ТПВ. Якщо фактична кількість ТПВ на об`єкті споживача перевищує середньомісячний обсяг розрахований відповідно до п. 2.2. договору, то кількість ТПВ, що підлягає вивезенню встановлюється за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ).

В п. 3.2. договору передбачено обов`язки споживача, до яких поміж іншого належить: своєчасне та повне перерахування коштів виконавцю за надані послуги згідно умов цього договору; прийняття належним чином виконаних робіт/послуг протягом 20 календарних днів із моменту отримання повідомлення про готовність робіт/послуг до приймання-передання та підписання акту прийняття-передачі послуг або надання мотивованої відповіді про відмову в підписання акту.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопичення ТПВ згідно категорії споживача і тарифу на послуги, які надаються КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" встановлено розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від "02" червня 2017 року № 665 "Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)" (далі - Розпорядження), яке набрало чинності з дня його оприлюднення, а саме - Розпорядження оприлюднене у газеті Київської міської "Хрещатик". Тариф на послуги за цим договором становить 85, 40 грн з ПДВ за 1 м3 для юридичних осіб та 72, 23 грн за 1 м3 для бюджетних установ.

За умовами п. 4.2.-4.5. договору передбачено, що періодом для розрахунку вартості послуг є календарний місяць.

Категорія Споживача: по вул. Велика Житомирська, 10. Кількість одиниць, яку використовує споживана 7,30 м3: 2, 19 (норма на 1 розрах.один.)*40 п.м./12 місяців - 7,30 м3

Вартість послуг по вивезенню ТПВ складає: 85,40 грн*7,30 м3 = 623,42 грн у т.ч. ПДВ - 20%.

Пунктом 4.7. договору визначено, що оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісячно у строк до 20 числа місяця, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2019. Уразі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або міну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, від вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (6.1. договору).

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи актами надання послуг та актами на оплату підтверджується, що у період з 31.05.2019 по 28.02.2022 позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 42 528, 84 грн.

Також, в матеріалах справи міститься Витяг з "M.E.Doc" з якого вбачається, що позивачем наплавлялись відповідачу акти та рахунки на оплату.

В той час, позивач вказує, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату за надані послуги в сумі 5 000, 00 грн.

У свою чергу суд відзначає, що факт здійснення відповідачем часткової оплати також підтверджується наявною в матеріалах справи випискою за рахунками за 14.11.2019.

Крім того, з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялась відповідачу претензія від 12.07.2022 за вих. № 244-7-2585 про сплату заборгованості за договором про вивезення побутових відходів № ВС-16-01160 від 01.08.2017, в якій Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" просило Товариство з обмеженою відповідальністю "Індокітай" сплатити заборгованість в сумі 37 528, 84 грн у десятиденний строк з дня її отримання.

Однак, відповідачем не було погашено існуючий борг, що у свою чергу й послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № ВС-16-01160 від 01.08.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами надання послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом вище, виконавцем були надані замовнику послуги за договором № ВС-16-01160 від 01.08.2017 у період з 31.05.2019 по 28.02.2022 на загальну суму 42 528, 84 грн та направлені відповідні акти надання послуг та рахунки на оплату.

Також, судом встановлено, що відповідачем було здійснено часткову оплату наданих послуг в сумі 5 000, 00 грн.

Означеного факту відповідачем не спростовується та не заперечується.

Втім, суд вказує, що доказів здійснення відповідачем повної оплати за надані позивачем послуги за договором № ВС-16-01160 від 01.08.2017, зокрема, в сумі 37 528, 84 грн, як станом на момент звернення до суду з позовом, так й станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати наданих послуг та відповідно не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № ВС-16-01160 від 01.08.2017 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до наведений в доданому до позову розрахунку, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 229, 35 грн - інфляційних втрат та 2 554, 27 грн - 3% річних.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши наведені в позовній заяві розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" підлягає задоволенню та відповідно стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індокітай" належить 37 528, 84 грн - основного боргу, 15 229, 35 грн - інфляційних втрат та 2 554, 27 грн - 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індокітай" (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 10; ідентифікаційний код 41234354) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 23; ідентифікаційний код 33745659) основний борг в сумі 37 528 (тридцять сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 84 коп., інфляційні втрати в сумі 15 229 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 35 коп., 3% річних в сумі 2 554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 27 коп. та судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 28.04.2023

Суддя Дмитро БАРАНОВ