ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. Справа№ 910/17380/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

За участю представників сторін:

від позивача: Панченко Ю.В.;

від відповідача: Пушанко І.О., Перепелиця А.В.;

від третьої особи 1, 2, 3: Павліченко Л.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року (повний текст складено 01.09.2022)

у справі №910/17380/21 (суддя Плотницька Н.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 8 568 239 грн 41 коп.,

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1) Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

2) Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"

3) Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз"

про стягнення 2 496 678 грн 98 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

27.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 8 568 239 грн 41 коп. заборгованості за договором транспортування природного газу від 14.11.2019 № , в тому числі: 7 593 558 грн 78 коп. основної заборгованості, 292 092 грн 51 коп. інфляційних втрат, 131 691 грн 03 коп. 3 % річних та 550 897 грн 09 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з додаткової оплати за перевищення розміру замовленої потужності, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 7 593 558 грн 78 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 292 092 грн 51 коп. інфляційних втрат, 131 691 грн 03 коп. 3 % річних та 550 897 грн 09 коп. пені.

25.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 2 496 678 грн 98 коп.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" здійснює транзитну подачу газу інших газовидобувних товариств через внутрішньопромислові газопроводи позивача без його погодження, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 496 678 грн 98 коп. на підставі пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року первісні позовні вимоги задоволено в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було доведено невиконання відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати додаткової плати за перевищення розміру замовленої потужності за січень 2021 року та факту наявності заборгованості у розмірі 7 593 558 грн 78 коп.

Також суд погодився із здійсненими нарахуваннями 3 % річних, інфляційних втрат та пені.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не доведено факту безпідставного набуття позивачем майна відповідача, що унеможливлює покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року у справі №910/17380/21 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами апелянта, суд першої інстанції не дослідив листа відповідача, яким надано обґрунтовані заперечення щодо решти суми, заявленої до сплати за перевищення обсягу договірної потужності. За твердженням апелянта, заявлені позивачем об`єми газу, які позивач розцінює як перевищення відповідачем договірної потужності за січень 2021 рік, є обсягами газу, які не належали ПАТ «Укрнафта», а були лише протрансопртовані транзитом та передані іншим товариствам. За твердженням апелянта, ним доведено витрати, які він зазнав у зв`язку з транзитним переміщенням власними внутрішніми газопроводами обсягів газу інших товариств, чого не було досліджено судом першої інстанції. За доводами апелянта, позивач, виконуючи власні договірні зобов`язання перед іншими товариствами з транспортування належного їм газу, користується внутрішньопромисловими газопроводами відповідача не тільки не надаючи компенсацію собівартості витрат, які несе апелянт, але й робить це без будь-якого попереднього погодження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/17380/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/17380/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 05.10.2022 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року у справі №910/17380/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 24.10.2022 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 22.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 відкладено розгляд справи на 13.12.2022.

У судовому засіданні 13.12.2022, 31.01.2023 та 21.02.2023 оголошено перерву до 31.01.2023, 21.02.2023 та 21.03.2023 відповідно.

Засідання суду, призначене на 21.03.2023, не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді Барсук М.А. у відпустці.

Ухвалою суду від 27.03.2023 призначено розгляд справи на 25.04.2023.

Позиції учасників справи

14.11.2022 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

09.11.2022, 14.11.2022, 21.11.2022 третіми особами подані письмові по суті спору.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

24.04.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що оскільки встановлення обставин щодо функціонування, внесення даних та їх облік коригування, а також обсягу доступу до інформаційної платформи потребує окремого дослідження, то для можливості отримання відповідей на питання щодо причин, які зумовили невідповідність даних алокацій подач у точках входу в газотранспортну систему за січень 2021 та даних звіту, наданого ТОВ «Оператор ГТС України», як єдиного доказу, яким позивач обґрунтовує факт начебто перевищення відповідачем обсягу замовленої потужності та намагається стягнути кошти за таке перевищення - необхідне проведення інженерно-технічної експертизи.

Колегія суддів, дійшла до висновку про залишення даного клопотання без розгляду з наступних підстав.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 учасникам було встановлено строк для подання пояснень, клопотань заперечень протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду.

Як вбачається з довідки про доставку електронного документа, ухвалу суду від 24.10.2022 було доставленого до електронного кабінету представника відповідача 22.11.2022.

Тобто, у відповідача строк на можливість реалізації свого права з подачі заяв та клопотань закінчувався 07.12.2022.

В той же час, клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи подано відповідачем 24.04.2023, тобто після спливу визначеного судом апеляційної інстанції строку.

Згідно ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 вказаної статті).

В свою чергу, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем відповідної заяви про продовження строку на подання клопотання до закінчення цього строку подано не було.

Крім того, апелянтом не обґрунтовано неможливості подачі такого клопотання у строк, визначений ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи судом апеляційної інстанції залишаються без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (позивач у справі, оператор за договором) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (відповідач у справі, замовник за договором) укладено договір транспортування природного газу від 14.11.2019 № , відповідно до умов якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до пункту 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктами 2.3. - 2.4. Договору визначено, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Згідно з пунктом 2.5. договору, замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно пункту 2.6. договору, оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору.

Пунктом 3.1 договору визначені обов`язки оператора, до яких належить в тому числі: своєчасне надання послуг належної якості; розміщення на своєму веб-сайті чинних тарифів, вартість послуг з врегулювання добового небалансу, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; здійснення у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

У відповідності до пункту 4.1. договору замовник зобов`язаний, зокрема: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень).

Згідно з пунктом 4.2 договору замовник має право: отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором; користуватись іншими правами, передбаченими договором та чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Відповідно до пункту 8.3 договору за результатами остаточної алокації відборів та подач замовника оператор здійснює розрахунок вартості плати за перевищення замовленої потужності у відповідному розрахунковому місяці. Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до 20 числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Пунктом 17.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2019 сторонами погоджено, що цей договір набирає чинності з дня його укладання, а в частині транспортування природного газу з 7:00 годин 01.01.2020 (включно) у разі настання таких відкладальних обставин: надання оператору остаточного рішення про сертифікацію регулятором, прийнятого з урахування висновку сертифікату енергетичного співтовариства; наявності у оператора права на провадження діяльності з транспортування природного газу. Цей договір діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Між сторонами договору було підписано додаток 1/1 (розподіл потужностей), додаток 1/2 (розподіл потужностей в віртуальних точках входу з визначеним фізичним розташуванням з газорозподільної системи (місцях надходження газу від ПАТ "Укнафта" як газовидобувного підприємства і точках його підключення до газорозподільної системи)) та додаток 1/3 (розподіл потужностей в віртуальних точках входу з невизначеним фізичним розташуванням з газорозподільної системи).

За результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи відповідача, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості такої плати у відповідному розрахунковому місяці, а саме: за січень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 32 715,10767 тис.м. куб. всього на загальну суму 8 003 162,22 грн.

У відповідно до пункту 8.3 договору, позивачем через інформаційну платформу було направлено відповідачу: рахунок № 01-2021-/9980000 від 31.01.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за січень 2021 року на загальну суму 8 003 162,22 грн; звіт про використання замовленої потужності за газовий місяць січень 2021 року (файли та реєстр наявні в матеріалах справи).

Позивачем також на юридичну адресу відповідача направлено відповідачу акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності), проте вказаний акт відповідачем залишився не підписаний.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" здійснило оплату за актом 01-2021-/9980000 від 31.01.2021, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" за перевищення замовленої (договірної) потужності за січень 2021 року на суму 409 603 грн 44 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 1776-2П21 від 15.02.2021.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору транспортування природного газу від 14.11.2019 № та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати додаткової плати за перевищення розміру замовленої потужності за січень 2021 року, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення 7 593 558 грн 78 коп.

Подаючи зустрічну позовну заяву про стягнення з позивача 2 496 678 грн 98 коп., відповідач зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" здійснює транзитну подачу газу інших газовидобувних товариств через внутрішньопромислові газопроводи позивача без його погодження, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 496 678 грн 98 коп. на підставі пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до частин 1, 2 статті 32 Закону "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Отже, правовідносини між замовником та оператором газотранспортної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування газу, у тому числі послуг балансування системи, що є складовими послуги транспортування природного газу, однією із особливостей яких є те, що вони здійснюються виключно на підставі договору транспортування; регламентуються, окрім як загальними положеннями про зобов`язання/договір та їх виконання, також спеціальними нормами, що регулюють правовідносини, які виникають стосовно функціонування газотранспортної системи України, зокрема положеннями Кодексу газотранспортної системи та Типового договору, який, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, визначає зміст та умови договору, укладеного між сторонами у цій справі.

Відповідно до п. 1 глави 3 "Основні засади доступу до газотранспортної системи" розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2497 від 30.09.2015, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N1383/27828, затверджено типовий договір транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до положень пунктів 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII цього Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.

Отже, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Типовим договором.

Згідно з п.п. 1,2,10 глави 1 розділу IX "Розподіл потужності" Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Оператор газотранспортної системи розподіляє вільну потужність у точках входу/виходу на річний, квартальний, місячний, на добу наперед періоди окремо для кожного виду потужності:

1) гарантованої потужності;

2) переривчастої потужності;

3) потужності з обмеженнями з урахуванням положень пункту 1 глави 8 цього розділу.

При наданні доступу до гарантованої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі.

При наданні переривчастої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності, якщо для цього є технічна можливість, але має право в будь-який час (із додержанням мінімального часу на повідомлення про переривання) перервати надання послуги, якщо транспортування технічно неможливе. Переривчаста потужність може розподілятися у випадку, коли принаймні 90 % обсягу технічної потужності точки входу/виходу вже розподілені на гарантованій основі, крім випадків, коли угодою про взаємодію між операторами передбачені інші умови надання права користування потужністю на переривчастій основі. Мінімальний час повідомлення про переривання для певної години газової доби становить 45 хвилин після початку циклу реномінації для цієї години газової доби.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Потужність фізичних точок виходу до газорозподільної системи не розподіляється.

Доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування (п. 1 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС).

Між сторонами договору було підписано додаток 1/1 (розподіл потужностей), додаток 1/2 (розподіл потужностей в віртуальних точках входу з визначеним фізичним розташуванням з газорозподільної системи (місцях надходження газу від ПАТ "Укнафта" як газовидобувного підприємства і точках його підключення до газорозподільної системи)) та додаток 1/3 (розподіл потужностей в віртуальних точках входу з невизначеним фізичним розташуванням з газорозподільної системи).

Відповідно до пунктів 15, 16 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу / виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу / виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу / виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу / виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи відповідача, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості такої плати у відповідному розрахунковому місяці, а саме: за січень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 32 715,10767 тис.м. куб. всього на загальну суму 8 003 162,22 грн.

За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та направив на адресу відповідача рахунок № 01-2021-/9980000 від 31.01.2021 на оплату за перевищення договірної потужності за січень 2021 року на загальну суму 8 003 162,22 грн; звіт про використання замовленої потужності за газовий місяць січень 2021 року, як того вимагає п. 8.3. договору.

Позивачем також направлено відповідачу акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності), проте вказаний акт відповідачем залишився не підписаний.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на підставі рахунку на оплату та звіту оператора, відповідачем частково здійснено оплату свого зобов`язання, вказаного у рахунку на оплату за перевищення замовленої потужності за січень 2021 року на суму 409 603 грн 44 коп.

В решті суми відповідач листом від 15.02.2021 № 01/01/12/01/01/01-01/01/442 заперечив проти підписання акта в редакції позивача, посилаючись на те, що в представлені обсяги перевищення замовленої (договірної) потужності включені обсяги газу інших постачальників, протранспортовані транзитом ТОВ «Оператор ГТС України» через внутрішньопромислові газопроводи ПАТ «Укрнафта» в газотранспортну систему в обсязі 2817,30793 тис.куб.м., через внутрішньопромислові газопроводи ПАТ «Укрнафта» в газорозподільну систему ПАТ «Сумигаз» в обсязі 11389,74000 тис.куб.м., в газорозподільну систему ПАТ «Чернігівгаз» в обсязі 16203,02000 тис.куб.м., в газорозподільну систему ПАТ «Чернівцігаз» в обсязі 630,67400 тис.куб.м.

Відповідно до положень абзаців 3, 4 пункту 8.3 Договору підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються Замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Згідно з пунктом 11.3 Договору Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Водночас, вказаний вище лист не може бути доказом на підтвердження факту складання та направлення позивачу мотивованої відмови від підписання акту у строки, визначені у Договорі.

Зокрема, відповідно до звіту ТОВ "Оператор ГТС України" обсяг фактичного перевищення використаної потужності у січні 2021 склав 32 715,10767 тис. м3. Саме вказані обсяги перевищення замовленої (договірної) потужності і наведені в акті від 31.01.2021 №01-2021-/9980121.

Колегія суддів відзначає, що у відповідача, як у замовника, в силу положень п. 11.3. договору з моменту отримання актів наданих послуг та рахунків на їх оплату виник обов`язок сплатити на користь позивача вартість перевищення договірної потужності саме за даними останнього.

Щодо тверджень відповідача, що перевищення потужності відбулось у зв`язку з включенням обсягів газу інших замовників, які були транзитом протранспортовані через внутрішньопромислові газопроводи ПАТ «Укрнафта», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що розмір 32 715,10767 тис.м3 природного газу включає в себе обсяги природного газу, який був поданий самим позивачем до внутрішньопромислових газопроводів відповідача, переміщений внутрішньопромисловими газопроводами та поданий на точках входу в ГТС/ГРМ, що у розумінні положень статей 901, 903 ЦК України та статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" не може бути послугою, яка надається позивачем за укладеним Договором.

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує. Потужність фізичних точок виходу до газорозподільної системи не розподіляється.

Відповідно до пункту 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

З огляду на положення пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС та умови Договору, колегія суддів відзначає, що Оператор має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності і зазначеному праву Оператора кореспондується обов`язок Замовника не перевищувати замовлені потужності, визначені у цьому Договорі, а у разі перевищення договірної потужності здійснити додаткову плату Оператору, в порядку, визначеному цим Договором.

Колегією суддів також враховано положення пунктів 8, 9 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС, якими передбачено, що потужність фізичної та/або віртуальної точки входу від суміжного газовидобувного підприємства (через мережі якого може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств) надається виключно суміжному газовидобувному підприємству та газовидобувним підприємствам, що подають обсяги природного газу власного видобутку, через мережі суміжного газовидобувного підприємства на гарантованій основі. Потужність віртуальної точки входу з газорозподільної системи надається газовидобувному підприємству, що безпосередньо підключене до газорозподільної системи, та газовидобувним підприємствам, що подають обсяги природного газу власного видобутку, через мережі газовидобувного підприємства, яке безпосередньо підключене до газорозподільних систем. Потужність віртуальної точки входу з газорозподільної системи пропонується на переривчастій основі.

Аналіз наведених вище положень Кодексу ГТС дає підстави дійти до висновку, що вказані положення підлягають застосуванню у відносинах з суміжними газовидобувним підприємством та газовидобувним підприємством.

В той же час, позивач не здійснює видобутку, постачання та реалізації природного газу, у тому числі для забезпечення природним газом населення та суб`єктів господарювання, які виробляють теплову енергію.

Тобто, позивач, як Оператор ГТС, в силу положень частин першої, другої статті 23 Закону України "Про ринок природного газу" є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор ГТС не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу, здійснюючи виключно діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь інших учасників ринку природного газу.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.02.2023 у справі № 910/17423/21, постановленою за схожих правовідносин.

А тому доводи відповідача в цій частині колегія суддів відхиляє.

Стосовно твердження апелянта стосовно необхідності визначення розміру тарифу, який підлягає до застосування у даній справі з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 914/2441/21, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 19.01.2023, відправляючи справу на новий розгляд, зазначив, що суди не перевірили який тариф був застосований позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності.

Тарифи для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020 - 2024 роки встановлені постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013. Зокрема, цією постановою НКРЕКП встановлено тарифи для:

- точки входу з фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств), та

- віртуальної точки входу з невизначеним фізичним розташуванням від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств) - тариф встановлений у розмірі 101,93 грн. за 1000 куб.м3 на добу;

- точки виходу з фізичним розташуванням до прямих споживачів, точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем, віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням до газорозподільних систем - тариф встановлений у розмірі 124,16 грн. за 1000 куб.м3 на добу.

У даному випадку обсяг використаних відповідачем послуг із транспортування обсягів потужності за січень 2021 перевищував обсяг замовленої ним потужності у відповідний період та у відповідних точках входу до газотранспортної системи України, що підтверджується наведеними позивачем відомостями у звіті про використання відповідачем замовленої потужності по точках входу, зведеним актом приймання-передачі газу за січень 2021, розрахунком обсягу перевищення замовленої потужності за січень.

Тобто, перевищення замовленої потужності відбулося саме у точках входу до газотранспортної системи, які перелічені у зведеному акті приймання передачі природного газу за січень 2021.

А тому, позивачем правомірно застосовано тариф у розмірі 101,93 грн. щодо входу від суміжних газовидобувних підприємств (в розрахунку вказаний подвійний тариф за перевищення договірної потужності, як то передбачено у наведеній у п. 8.3. договору формулі).

Також, відповідач у листі від 15.02.2021 № 01/01/12/01/01/01-01/01/442 визнав правомірність нарахування відповідачем перевищення замовленої потужності за тарифом 101,93 грн., що підтверджується, зокрема, складеним самим відповідачем та доданим до даного листам актом наданих послуг 01-2021-/9980121 від 31.01.2021.

Крім того, позивач з урахуванням даного тарифу здійснив часткову оплату за актом 01-2021-/9980121 від 31.01.2021, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" за перевищення замовленої (договірної) потужності за січень 2021 року на суму 409 603 грн 44 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 1776-2П21 від 15.02.2021.

Більше того, якщо врахувати доводи апелянта щодо невірного застосування позивачем тарифу на вхід, колегія суддів відзначає, що тариф на вихід встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 у розмірі 124,16 грн., тобто значно перевищує розмір тарифу, який застосував позивач 101,93 грн.

Посилання апелянта на неналежне оформлення та відправлення рахунку та оплату відповідно до п. 19.2. договору колегією суддів відхиляється, так як порядок направлення рахунку на оплату за перевищення замовленої потужності на електронну адресу відповідача прямо передбачений п. 8.3. договору, яка є спеціальною для даних правовідносин.

Можливість підписання рахунку на оплату шляхом проставлення електронного цифрового підпису прямо передбачено вимогами Закону України «Про електронні довірчі послуги».

А тому, колегія суддів, оцінивши надані позивачем на підтвердження факту наявної заборгованості відповідача документи, зокрема: рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, акт наданих послуг (перевищення замовленої договірної потужності) 01-2021-/9980121 від 31.01.2021, погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт перевищення відповідачем замовленої (договірної) потужності за січень 2021 року у розмірі 32 715,10767 тис.м. куб. всього на загальну суму 8 003 162,22 грн.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної та своєчасної оплати щодо повної та своєчасної оплати додаткової плати за перевищення розміру замовленої потужності за січень 2021 року, враховуючи часткову оплату заборгованості, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог у розмірі у розмірі 7 593 558 грн 78 коп.

Стосовно поданого у суді першої інстанції клопотання про застосування строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Цивільним кодексом України закріплено, що:

- позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України);

- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України);

- для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

У поданій заяві відповідач зазначає, що договір транспортування природного газу врегульовується нормами щодо перевезення вантажів, посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 08.12.2021 у справі № 904/949/21, від 23.07.2020 у справі № 920/180/19, від 16.07.2020 у справі № 920/206/19.

В той же час, об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 виклала правову позицію, відповідно до якої договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором.

Господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Вказане, зокрема, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19.

А тому, ч.5 ст.315 ГК України, на яку посилається відповідач і яка передбачає, що для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк, у даному випадку не підлягає застосуванню.

З огляду на те, що з позовом до суду позивач звернувся 25.10.2021, а тому загальний строк позовної давності у даному випадку не пропущений.

Стосовно нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 131 691 грн 03 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 23.02.2021 по 21.09.2021 та інфляційних втрат у розмірі 292 092 грн 51 коп., нарахованих за загальний період прострочення з березня по серпень 2021 року.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 13.5 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність здійснених позивачем нарахувань пені в розмірі 550 897 грн 09 коп., нарахованої за загальний період прострочення з 23.02.2021 по 23.08.2021.

Стосовно зустрічного позову стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 2 496 678 грн 98 коп. колегія суддів відзначає наступне.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" здійснює транзитну подачу газу інших газовидобувних товариств через внутрішньопромислові газопроводи позивача без його погодження, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 496 678 грн 98 коп. на підставі пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 статті 1212 Цивільного кодексу України унормовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (пункти 28, 29, 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, пункт 27 постанови Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 922/536/18).

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що ці зобов`язання можуть виникати і з дій, і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних.

Важливо те, що у кондиційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого); таке набуття чи збереження відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке він безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Такий висновок викладено в постанові ВП ВС від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Сторонами кондикційного зобов`язання є власник майна (титульний володілець), який має право вимоги та виступає кредитором, а також набувач майна, який виступає боржником.

Не доведення позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача унеможливлює покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України.

З огляду на предмет та підстави позову, передумовою застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України в контексті спірних правовідносин та наведеної практики Верховного суду повинно бути становлення факту безпосереднього протиправного використання оператором внутрішньопромислового газопроводу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", а також факту збереження у себе без правової підстави коштів, які повинні бути сплачені за користування цього газопроводу.

Відповідно до п.п. 1, 2 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються такі точки входу:

1) точки входу з фізичним розташуванням (далі - фізичні точки входу):

точки входу на міждержавних з`єднаннях;

точки входу від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств);

точки входу з установок LNG;

точки входу з газосховищ;

2) віртуальні точки входу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальні точки входу):

точки входу з газорозподільних систем (місце надходження газу від газовидобувного підприємства в точці його підключення до газорозподільної системи, через яку, у тому числі, може передаватися газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств);

точки входу з газосховища чи групи газосховищ;

точки входу з митного складу газосховища чи групи газосховищ;

точки входу від суміжних газовидобувних підприємств (через мережі яких може передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства чи групи газовидобувних підприємств);

точки входу на міждержавних з`єднаннях.

2. У газотранспортній системі виділяються такі точки виходу:

1) точки виходу з фізичним розташуванням (далі - фізичні точки виходу):

точки виходу на міждержавних з`єднаннях;

точки виходу до прямих споживачів;

точки виходу до газорозподільних систем;

точки виходу до газосховищ;

точка виходу до суміжного газовидобувного підприємства;

2) віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальні точки виходу):

точки виходу до газорозподільних систем;

точки виходу до газосховища чи групи газосховищ;

точки виходу до митного складу газосховища чи групи газосховищ;

точка виходу до суміжного газовидобувного підприємства;

точки виходу на міждержавних з`єднаннях;

точка виходу для операцій оператора газотранспортної системи, пов`язаних із закупівлею оператором газотранспортної системи природного газу для власних потреб та виробничо-технологічних витрат.

Таким чином, з огляду на правове регулювання транспортування газу, наведеного у Кодексі ГТС, у позивача виникає обов`язок транспортувати природній газ (через точки входу/виходу) до газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або безпосередньо споживачам виключно через зазначені вище точки входу/виходу.

У такому випадку у оператора не перебуває у фактичному володінні відповідний внутрішньопромисловий трубопровід, а всі операції щодо переміщення природного газу безпосередньо через мережу такого трубопроводу може бути здійснено виключно ПАТ «Укрнафта», що і підтверджується наданими ним актами приймання-передачі газу, укладених з АТ «Чернівцігаз», АТ «Сумигаз», НГВУ «Чернігівнафтогаз».

Відповідачем протилежного не доведено, а саме не надано доказів фактичного протиправного користування позивачем відповідним газопроводом.

Таким чином, з огляду на викладене вище та в контексті встановлених судом обставин щодо первісного позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що, відповідних фактів щодо протиправного використання позивачем внутрішньопромислового газопроводу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" матеріали справи не містять, а позивачем не доведено.

Відповідно до п. 5 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС по кожному суміжному газовидобувному підприємству оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку входу від цього суміжного газовидобувного підприємства, що об`єднує всі його фізичні точки входу в газотранспортну систему (навіть якщо це єдина фізична точка входу).

У випадку якщо до газорозподільної системи оператора газорозподільної системи підключений промисловий газопровід газовидобувного підприємства (підприємств), оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку входу з газорозподільної системи (окремо для кожної газорозподільної зони), в яку об`єднує всі фізичні підключення газовидобувних підприємств, безпосередньо підключених до газорозподільної системи.

З огляду на положенням п. 1, 2, 5 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС, з метою отримання природного газу від суміжного газовидобувного підприємства (через мережі якого буде передаватися природний газ іншого газовидобувного підприємства) оператор зобов`язаний створити фізичні та віртуальну точки входу/виходу до/з газотранспортної системи.

Тобто, оператор у межах правовідносин, які склались з ПАТ «Укрнафта», діяв виключно у спосіб та порядку, передбаченими Кодексом ГТС та договором транспортування природного газу.

А тому, з огляду на наявність між сторонами договірних відносин щодо транспортування газу та відсутність доказів неправомірного використання позивачем внутрішньопромислового трубопроводу, належного відповідачу, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відмову у задоволенні зустрічної позовної вимог про стягнення з відповідача 2 496 678 грн 98 коп.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року у справі № 910/17380/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/17380/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/17380/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/17380/21.

5. Матеріали справи № 910/17380/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.05.2023

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко