ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/1008/22

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши справу у відкритому судовому засіданні,

за позовом: Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", код ЄДРПОУ - 03344326, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна, буд. 1,

до відповідача: Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 22096259, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Свободи, буд. 50,

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода" звернулось з позовом до суду до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з позовною вимогою щодо спонукання відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 у справі №907/710/18 шляхом стягнення на його користь річних відсотків в розмірі 83 504,18 грн.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 18.01.2023 залишено позовну заяву позивача без руху. Постановлено позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду докази сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. за одну позовну вимогу майнового характеру, а також докази про обставини, зазначені у позовній заяві.

06.02.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки позовної заяви у спосіб та строки, встановлені ухвалою суду від 18.01.2023 року.

Ухвалою суду від 07.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

03.03.2023 від відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву по справі №907/1008/22, а також сам відзив на позовну заяву.

07.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання від позивача, в якому він просить постановити ухвалу про перехід до розгляду справи №907/1008/22 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.03.2023 продовжено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні та викликано в судове засідання у справі №907/1008/22 представників позивача та відповідача.

14.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника відповідача.

22.03.2022 на адресу надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від представника позивача, в якому він просить поновити йому строк для подання доказів, як такий, що пропущено з поважних причин та приєднати до матеріалів справи №907/1008/22 додаткові докази.

Ухвалою суду від 24.03.2023 визнано причини пропуску процесуального строку позивачем для подання доказів - поважними. Поновлено позивачу процесуальний строк для подання доказів. Приєднано до матеріалів справи №907/1008/22 та прийнято до розгляду наступні докази: 1) платіжні доручення Коритнянської сільської ради за період з 17.07.2020 по 28.03.2022; 2) виписка з особового рахунку КП "Водоканал міста Ужгорода" за період з 01.10.2019 по 16.06.2022; 3) рахунки-фактури КП "Водоканал міста Ужгорода" за період з 21.10.2019 по 23.03.2022 виставлені Коритнянській сільській раді Ужгородського району.

В судовому засіданні 04.04.2023 оголошено перерву до 04.05.2023 року.

В судовому засіданні 04.05.2023 судом розгляну справу по суті та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Вступна та резолютивна частина рішення судом не проголошувались, оскільки сторони не з`явились після виходу суду з нарадчої кімнати.

Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

І. Суть спору за позицією Позивача.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 11.04.1997 року між Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода, правонаступником якого є Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» та Коритнянською сільською радою Ужгородського району, у відповідності до Правил користування системами комунального водопостачання і каналізації в містах і селах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 р., укладено Договір, відповідно до умов якого водоканал зобов`язався поставляти абоненту воду, відводити господарсько - побутові, виробничі і дощові стоки, а абонент - щомісячно оплачувати за споживання води у відповідності з показниками водомірів по тарифу, а при їх відсутності - по нормах водоспоживання відповідно до згаданих Правил.

За твердженням позивача, на виконання вказаного договору у період червень-липень 2018 року Позивачем надано Відповідачу послуги по водопостачанню та водовідведенню всього на суму 428 541,32 грн., які Коритнянською сільською радою були оплачені частково на суму 93 600 грн.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2019 року у справі № 907/710/18 стягнуто з Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» заборгованість за надані послуги у розмірі 334 941,32 грн. та відшкодування витрат по сплаті судового збору на суму 5024,12 грн. 20.05.2019 року на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ.

Позивач зазначає в позовній заяві, що пред`явлення до примусового виконання всіх наказів Господарського суду Закарпатської області, виданих на підставі ухвалення на користь КП «Водоканал міста Ужгорода» рішень на загальну суму 18 мільйонів гривень, призвело б до тривалого блокування рахунків Коритнянської сільської ради. Також до даної суми заборгованості потрібно додати майбутні витрати Коритнянської сільської ради у виконавчому провадженні. Одномоментне виконання всіх рішень суду для Коритнянської сільської ради було б дуже обтяжливим. Тому, з метою збереження балансу справедливих інтересів обох громад Позивач з ініціативи Відповідача погодився на розтермінування сплати цих прострочених боргів за водопостачання.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення, за якою погашення заборгованості у сумі 339 965,44 грн. здійснюється Коритнянською сільською радою щомісячними рівними платежами в розмірі 1574 грн. до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року, протягом 18 (вісімнадцяти) років згідно визначеного графіку.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.06.2021 року у справі № 907/710/18 замінено Коритнянську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області на її правонаступника Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

Позивач вказує, що відповідач від жовтня 2019 року до березня 2022 року добросовісно виконував мирову угоду від 20.08.2019 року. У цей період Відповідачем було сплачено платежі від 1 по 30 визначені графіком сплати заборгованості, наведеної у Додатку до Мирової угоди від 20.08.2019 року та частково відсотки за користування коштами визначені п. 3 Мирової угоди.

18.03.2022 року Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області достроково погашено залишок визначеної Мировою угодою заборгованості у розмірі 292 745,44 грн., що сумарно дорівнює платежам № 31-216, які визначені графіком платежів зазначеного у Мировій угоді від 20.08.2019 року.

Однак, як було виявлено КП «Водоканал міста Ужгорода», Коритнянською сільською радою в повному обсязі, визначене п.3 Мирової угоди, зобов`язання зі сплати відсотків за користування коштами не виконано.

Листом КП «Водоканал м. Ужгород» від 21.06.2022 року за № 786 були надіслані рахунки щодо сплати відсотків за весь період користування коштами. Але вищевказаний лист, яким було надіслано Холмківській сільській раді рахунок на сплату річних відсотків згідно Мирової угоди також залишився без реагування.

Позивач зазначає в позовній заяві, що 04.06.2022 року з метою стягнення річних відсотків в примусовому порядку він звернувся листом за № 870 до Управління Державної Казначейської служби в Ужгородському районі Закарпатській області.

08.07.2022 року листом за № 02-10-06/355 Управління Державної казначейської служби в Ужгородському районі Закарпатської області відмовило у примусовому стягненні коштів та повернуло ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі № 907/710/18 на підставі абз. 2 пп. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», а саме, у мировій угоді не зазначено резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За розрахунком, проведеним позивачем сума передбачених п. 3 Мирової угоди річних відсотків, яка підлягає сплаті Відповідачем Позивачу складає 83 504,18 грн.

Позивач підкреслює, що оскільки відповідач не виконав в повному обсязі взяті на себе мировою угодою зобов`язання, а ухвала Господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року в частині стягнення відсотків річних не відповідає встановленим ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» вимогам до виконавчого документу, способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 13.03.2023, позивач зазначає, що сторони укладаючи вказану вище мирову угоду, передбачили обов`язок зі сплати відсотків річних незалежно від невиконання чи несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати платежів, передбачених п. 1 мирової угоди.

На думку позивача, виконання мирової угоди в частині сплати, визначених п. 1 платежів не спростовує необхідності виконання в повному обсязі передбаченого п. 3 обов`язку зі сплати плати за користування чужими коштами.

На підставі вищевикладеного, позивач просить спонукати Холмківську сільську рада Ужгородського району Закарпатської області до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 у справі № 907/710/18 шляхом стягнення на користь Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" річних відсотків в розмірі 82 803,13 грн.

ІІ. Позиція відповідача у справі.

03.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 152 - 159, том 2), в якому представник відповідача не погоджується з твердженнями позивача і просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

Зокрема, відповідач вказує. що залишок боргу в розмірі 292 745.44 грн. був достроково сплачений позивачу 18.03.2022, що відображено в розрахунку здійснених оплат. За період з 26.10.2019 по 28.03.2022 (включно) відповідач щомісячно сплачував відсотки на загальну суму 6671.21 грн.

Відповідач зазначає у відзиві, що фактичні обставини справи свідчать про те, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2019 у справі №907/710/18 вже вирішений по суті між сторонами спір щодо невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором на постачання води.

На стадії виконання рішення суду у справі №907/710/18 сторони уклали мирову угоду, яку затвердив Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 20.08.2019 року.

В затвердженій мировій угоді сторони передбачили п. 3 сплату відсотків у відповідності до ст. 625 ЦКУ, а отже вийшли за межі предмета спору.

Відповідач підкреслює, що здійснивши дострокове повне погашення грошових зобов`язань відповідач повністю та достроково виконав умови мирової угоди, а тому, прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача відсутнє. У зв`язку з відсутністю факту прострочення боржника, то за твердженням відповідача відсутня і підстава для сплати позивачем відсотків у відповідності до ст. 625 ЦКУ.

Крім того, на думку відповідача у даному спорі відсутні підстави і для правозастосування ст. 536 ЦКУ, тому що сторони не домовлялися про застосування цієї норми, і відсутні обставини з якими, з урахуванням висновку ВС, пов`язується з застосування цієї норми. Відповідач вважає вимоги позивача про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення відсотків безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються ні на умовах мирової угоди, ні на нормах права.

ІІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1. 11.04.1997 року між Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода, правонаступником якого є Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» та Коритнянською сільською радою Ужгородського району, у відповідності до Правил користування системами комунального водопостачання і каналізації в містах і селах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 р., укладено Договір (а. с. 33 - 34, том 1), відповідно до умов якого водоканал зобов`язався поставляти абоненту воду, відводити господарсько - побутові, виробничі і дощові стоки, а абонент - щомісячно оплачувати за споживання води у відповідності з показниками водомірів по тарифу, а при їх відсутності - по нормах водоспоживання відповідно до згаданих Правил.

3.2. 04.03.2019 Господарським с3удом Закарпатської області ухвалено рішення (а. с. 35 - 38, том 1) у справі №907/710/18, яким стягнуто з Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь позивача суму 334 941.32 грн. заборгованості за надані послуги і суму 5024.12 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

20.08.2019 Господарський суд Закарпатської області постановив ухвалу у справі №907/710/18 (а. с. 39 - 50, том 1), якою затвердив мирову угоду на стадії виконання рішення суду у справі №907/710/18 за позовом КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода" до Коритнянської сільської ради Ужгородського району про стягнення заборгованості за надане водопостачання.

Умовами мирової угоди передбачено, що відповідач погашає заборгованість у сумі 339 965.44 грн. щомісячними рівними платежами до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року, протягом 18 років згідно із погодженим графіком.

Пунктом 2 мирової угоди передбачено, що несплата кожного чергового платежу прирівнюється до невиконання мирової угоди в цілому і дає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

Відповідно до умов п. 3 мирової угоди, у відповідності до ст. 625 ЦКУ, відповідач сплачує позивачу річні відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу. На суму кожного платежу з річних відсотків позивач виписує відповідачу рахунок протягом 5 календарних днів після платежу, який підлягає оплаті відповідачем протягом 10 календарних днів з дня виписки. Для отримання цього рахунку відповідач протягом 5 календарних днів з дати здійснення ним платежу за цією мировою угодою зобов`язаний з`явитися до позивача. Не оплата цього рахунку, незважаючи на факт отримання чи не отримання ним рахунку, є невиконанням мирової угоди і надає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

Пунктом 4 мирової угоди передбачено, що відповідач має право достроково повністю чи частково виконати свої зобов`язання за мировою угодою.

Ухвалою суду від 16.06.2021 у справі №907/710/22 (а. с. 51 - 54, том 1) здійснено заміну боржника у справі №907/710/18 - Коритнянську сільську раду на її правонаступника - Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

3.3. 21.06.2022 позивачем направлявся відповідачу лист (а. с. 57, том 1), яким долучав рахунки на сплату річних відсотків по мирових угодах, зокрема рахунок - фактура №РБ - 0000007-1 від 21.06.2022 на суму 90 175.39 грн. у справі №907/710/18.

Судом встановлено, що 04.07.2022 позивачем направлявся Начальнику управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області лист (а. с. 55 - 56, том 1), яким просив стягнути з Холмківської сільської ради на його користь 90 175.39 грн. в примусовому порядку в якості заборгованості по оплаті річних відсотків по укладеній мировій угоді.

08.07.2022 Управлінням Державної Казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області надано позивачу відповідь (а. с. 59 - 61, том 1), в якій вказувало, що списання річних відсотків у розмірі 120 % ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу, не відноситься до безспірного списання коштів з рахунків боржника та унеможливлює виконання вищезгаданого виконавчого документа Упправлінням Казначейства у зв`язку з відсутністю зазначеного заходу примусового виконання рішень. На підставі вищевказаного, Управлінням Казначейства було повернуто позивачу ухвалу суду від 20.08.2019 по справі №907/710/18 у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ЗУ "Про виконавче провадження".

3.4. Розрахунком здійснених оплат Холмківською сільською радою згідно мирової угоди по справі №907/710/18, складеним позивачем (а. с. 62, том1) підтверджується сплата відповідачем заборгованості у розмірі 339 965.44 грн. за період з 21.10.2019 по 18.03.2022 року.

Розрахунком здійснених оплат річних відсотків Холмківською сільською радою згідно мирової угоди по справі №907/710/18, складеним позивачем (а. с. 63, том 1) підтверджується сплата відповідачем річних відсотків у загальній сумі 6671.21 грн. за період з 26.10.2019 по 28.03.2022 року.

Розрахунком річних відсотків відповідно до п. 3 Мирової угоди від 20.08.2019 у справі №907/710/18 (а. с. 64 - 65, том 1), складеним представником позивача адвокатом Сочка Віталієм, підтверджується нарахована сума річних відсотків, сплачені відсотки відповідачем і залишок несплачених відсотків, який складає 82 803.13 грн. за період з 21.08.2019 по 18.03.2022 року.

Також позивач долучає деталізований розрахунок річних відсотків за кожен день користування коштами за кожен здійснений платіж відповідно до п. 3 мирової угоди від 20.08.2019 у справі №907/710/18 (а. с. 66 - 240, том 1; а. с. 1 - 129, том 2). Згідно деталізованого розрахунку залишок несплачених відсотків складає 82 803,13 грн. за період з 21.08.2019 по 18.03.2022 року.

3.5. Платіжними дорученнями (а. с. 117 - 198, том 2) підтверджується сплата відповідачем на користь позивача річних відсотків на виконання п. 3 вказаної вище мирової угоди. Випискою з особового рахунку позивача (а. с. 199 - 224, том 2) підтверджується виконання відповідачем взятих на себе обов`язків зі сплати чергових платежів та річних відсотків на виконання вказаної вище мирової угоди.

Рахунками - фактурами (а. с. 245 - 250, том 2; а. с. 1 - 25, том 3) підтверджується нарахування річних відсотків згідно умов п. 3 мирової угоди для оплати відповідачем.

3.6. Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, вислухавши пояснення сторін в судовому засіданні, суд дійшов переконання про задоволення позову у повному обсязі з огляду на наступне.

Перевіряючи доводи і заперечення сторін, суд зазначає таке.

3.7. Норми законодавства, що регулюють спірні відносини.

Цивільний кодекс України.

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення.

1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання.

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання.

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 536. Проценти

1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 599. Припинення зобов`язання виконанням.

1. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 626. Поняття та види договору.

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629. Обов`язковість договору.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 631. Строк договору.

1. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

2. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

3. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

4. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Господарський кодекс України.

Стаття 174. Підстави виникнення господарських зобов`язань.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов`язань.

1. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 222.Досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності

2. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Господарсько - процесуальний кодекс України.

Стаття 192. Мирова угода сторін

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

4. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Стаття 193. Виконання мирової угоди

1. Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

2. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

3. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

3.8.Висновки суду та норми права, які підлягають застосуванню.

Відтак, судом встановлено, що 20.08.2019 Господарський суд Закарпатської області постановив ухвалу у справі №907/710/18 (а. с. 39 - 50, том 1), якою затвердив мирову угоду на стадії виконання рішення суду у справі №907/710/18 за позовом КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода" до Коритнянської сільської ради Ужгородського району про стягнення заборгованості за надане водопостачання.

Умовами мирової угоди передбачено, що відповідач погашає заборгованість у сумі 339 965.44 грн. щомісячними рівними платежами до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року, протягом 18 років згідно із погодженим графіком.

Пунктом 2 мирової угоди передбачено, що несплата кожного чергового платежу прирівнюється до невиконання мирової угоди в цілому і дає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

Відповідно до умов п. 3 мирової угоди, у відповідності до ст. 625 ЦКУ, відповідач сплачує позивачу річні відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу. На суму кожного платежу з річних відсотків позивач виписує відповідачу рахунок протягом 5 календарних днів після платежу, який підлягає оплаті відповідачем протягом 10 календарних днів з дня виписки. Для отримання цього рахунку відповідач протягом 5 календарних днів з дати здійснення ним платежу за цією мировою угодою зобов`язаний з`явитися до позивача. Не оплата цього рахунку, незважаючи на факт отримання чи не отримання ним рахунку, є невиконанням мирової угоди і надає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

Пунктом 4 мирової угоди передбачено, що відповідач має право достроково повністю чи частково виконати свої зобов`язання за мировою угодою.

Ухвалою суду від 16.06.2021 у справі №907/710/22 (а. с. 51 - 54, том 1) здійснено заміну боржника у справі №907/710/18 - Коритнянську сільську раду на її правонаступника - Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

Судом встановлено, що 18.03.2023 Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області достроково погашено залишок визначеної Мировою угодою заборгованості у розмірі 292 745,44 грн., що сумарно дорівнює платежам № 31-216, які визначені графіком платежів зазначеного у Мировій угоді від 20.08.2019 року.

Однак, суд підкреслює, що боржником не виконано в повному обсязі п. 3 вказаної вище мирової угоди, яка передбачає сплату позивачу річних відсотків у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу.

Виконання достроково відповідачем мирової угоди в частині сплати визначених п. 1 мирової угоди платежів не спростовує необхідності виконання в повному обсязі передбаченого п. 3 мирової угоди обов`язку зі сплати процентів за користування коштами за весь період, як було і передбачено п. 1 такої мирової угоди.

Суд, перевіривши арифметичний деталізований розрахунок нарахування процентів, складений позивачем, зазначає, що він складений вірно на виконання п. 3 мирової угоди. Зокрема, на суму здійсненого платежу у розмірі 292 745.44 грн. були нараховані відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу.

Відтак, твердження відповідача стосовно того, що у випадку відсутності факту прострочення боржника відсутня і підстава для сплати позивачем відсотків спростовується детальним тлумаченням п. 3 мирової угоди, яка передбачає нарахування річних відсотків у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу.

Статтею 536 ЦКУ передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 викладено висновок, за яким термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у наступному значенні: «боржник до певного строку одержує можливість не повертати кошти. Тобто з дозволу кредитора він користується його грошовими коштами і вносить за це плату (проценти)».

Відтак, заперечення Відповідача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, судом встановлено, що розрахунки суми позову здійснено Позивачем по день здійснення фактичного платежу основного боргу, без сплати відсотків, які були обумовлені умовами угоди. Позов є обгрунтованим, ставить за мету захист інтересів Позивача від знецінення коштів, про які не заперечує Відповідач, тому позов підлягає задоволенню повністю, шляхом стягнення з відповідача 82 803,13 грн. справедливо і підставно нарахованих річних процентів.

Щодо обґрунтованості рішення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У цій справі суд вважає достатніми обґрунтування свого рішення про задоволення позовних вимог.

ІV. Розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення №5915 від 20.01.2023 (а. с. 20, том1) позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2481.00 грн.

Таким чином, судові витрати слід покласти на відповідача повністю згідно п. 1 ч. 4 та п. 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 241 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 22096259, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Свободи, буд. 50, на користь Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", код ЄДРПОУ - 03344326, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна, буд. 1, кошти в сумі 82 803,13 грн. (вісімдесят дві тисячі вісімсот три гривень 13 копійок).

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 22096259, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Свободи, буд. 50, на користь Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", код ЄДРПОУ - 03344326, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна, буд. 1, витрати зі сплати судового збору в сумі 2481.00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривень 00 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 13.05.2023 року.

Копію рішення направити сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя П.Д. Пригуза