РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2023Справа № 910/2887/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Сервіс Україна» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 1-Д)

про стягнення 185 029,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВК Сервіс Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» про стягнення 185 029,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення домовленості з позивачем не було здійснено повної оплати вартості отриманих ним від позивача послуг, у зв`язку із чим, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 185 029,00 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

09.03.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог на 10 000,00 грн та платіжна інструкція № 130 від 15.02.2023 на суму 10 000,00 грн. для залучення до матеріалів справи.

16.03.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог на 10 000,00 грн та платіжна інструкція № 185 від 09.03.2023 на суму 10 000,00 грн. для залучення до матеріалів справи.

03.04.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог на 5 000,00 грн та платіжна інструкція № 227 від 29.03.2023 на суму 5 000,00 грн. для залучення до матеріалів справи.

27.04.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог на 10 000,00 грн та платіжна інструкція № 272 від 07.04.2023 на суму 10 000,00 грн. для залучення до матеріалів справи.

10.05.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог на 30 000 грн та платіжна інструкція № 350 від 04.05.2023 на суму 30 000,00 грн. для залучення до матеріалів справи.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи заяви позивача про зменшення позовних вимог від 09.03.2023, 16.03.2023, 03.04.2023, 27.04.2023 та 10.05.2023, дійшов висновку, що останні поданні із дотриманням вимог ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, та приймаються судом до розгляду, а відтак має місце нова ціна позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 суд, у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 593 від 28.02.2023 вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 02.03.2023, проте, у визначений судом строк, відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Позивачем, як виконавцем, відповідно до вимог відповідача, як замовника, у період з грудня 2020 по лютий 2022 року були надані послуги з вивантаження бетону автобетонозмішувача автобетононососом та/або стаціонарним бетононасосом, на загальну суму 459 889,00 грн.

Факт надання послуг позивачем підтверджується Актами надання послуг: № 135 від 15.02.2022 на суму 17 100,00 грн, №2535 від 17.09.2021 на суму 22 344,00 грн, № 2661 від 27.09.2021 на суму 19 836,00 грн, № 2772 від 11.10.2021 на суму 12 312,00 грн, № 2784 від 12.10.2021 на суму 12 960,00 грн, № 3210 від 09.11.2021 на суму 10 374,00 грн, № 3235 від 15.11.2021 на суму 8 892,00 грн, № 3305 від 18.11.2021 на суму 12 597,00 грн, № 3509 від 13.12.2021 на суму 8 892,00 грн, № 3516 від 15.12.2021 на суму 46 800,00 грн, № 3601 від 29.12.2021 на суму 10 374,00 грн, № 1655 від 15.07.2021 на суму 51 500,00 грн, № 1844 від 28.07.2021 на суму 29 450,00 грн, № 2025 від 10.08.2021 на суму 12 176,00 грн, № 2051 від 16.08.2021 на суму 53 500,00 грн, № 2351 від 02.09.2021 на суму 25 300,00 грн, № 2370 від 06.09.2021 на суму 8 208,00 грн, № 2523 від 16.09.2021 на суму 19 950,00 грн, № 2761 від 08.10.2021 на суму 18 278,00 грн, № 2782 від 12.10.2021 на суму 22 420,00 грн, № 2908 від 18.10.2021 на суму 9 576,00 грн, № 2924 від 28.12.2020 на суму 7 100,00 грн та № 1959 від 02.08.2021 на суму 19 950,00 грн.

Вказані вище акти мають посилання на номери рахунків, найменування послуг, одиницю виміру, кількість та ціну, та були скріплені підписами уповноважених представників позивача та відповідача без зауважень.

Відповідачем було частково оплачено надані позивачем послуги на загальну суму 274 860,00 грн, у зв`язку із чим станом на дату подання позову до суду, непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 185 029,00 грн, яка й була заявлена до стягнення позивачем.

Поряд із цим, враховуючи заяви позивача про зменшення позовних вимог, заборгованість відповідача на день винесення рішення по справі становить 120 029,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частин 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно ч.1, ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому, відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частинами 1-3 ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки додані до матеріалів справи Акти надання послуг, які містять посилання на номери рахунків, найменування послуг, одиницю виміру, кількість та ціну, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, суд приходить до висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину на надання послуг у спрощений спосіб.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За приписами ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Отже, вказане вище, свідчить про те, що чинним законодавством України, визначено істотні умови договору про надання послуг, до яких віднесено, зокрема, предмет, ціну та строки, які сторони повинні погодити в будь-якому разі.

Так, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату в яких зокрема зазначено вид послуг, їх кількість та ціна.

При цьому, відповідачем було частково оплачено надані йому позивачем послуги за відповідними рахунками на оплату в тому числі після відкриття провадження у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Сервіс Україна» у повному обсязі, з урахуванням заяв про зменшення позивних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 1-Д, ідентифікаційний код: 19130159) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Сервіс Україна» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5, ідентифікаційний код: 38374839) основний борг у розмірі 120 029 грн 00 коп. та 2 775 грн. 43 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.05.2023.

Суддя Л.Г. Пукшин