ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3207/22

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Піун С.П. за довіреністю;

Від відповідача: Станчук А.Ю. на підставі довіреності;

Від третіх осіб: не з`явились;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України до комунального некомерційного підприємство Генічеська центральна лікарня Генічеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, акціонерного товариства „Херсонгаз, про стягнення 407 798,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна компанія „Нафтогаз України (далі по тексту ТОВ „ГК „Нафтогаз України) звернулося до господарського суду із позовною заявою до комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна лікарня Генічеської міської ради (далі по тексту Лікарня) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 407 798,05 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 299 504,52 грн., пені у розмірі 36 268,76 грн., 3% річних у розмірі 6 720,40 грн., збитків від інфляції у розмірі 65 304,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого позивачем за період з 01.11.2021р. по 18.11.2021р. природного газу як постачальником „останньої надії на ринку природного газу.

Ухвалою суду від 05.12.2022р. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014р. (в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022р.) Лікарня була повідомлена про розгляд даної справи шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 15.02.2023р., судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

13.03.2023р. до суду надійшов відзив Лікарні на позовну заяву ТОВ „ГК „Нафтогаз України, згідно якого відповідач повністю заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаються на наявність укладених договорів на постачання природного газу у листопаді 2021р. Наведене, за переконанням відповідача, свідчить про подання даного позову неналежним позивачем, а, отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

При цьому, 24.03.2023р. до суду від Лікарні надійшло клопотання про залучення до участі у дану справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (далі по тексту ТОВ „ГК Нафтогаз Трейдинг), акціонерне товариство „Херсонгаз (далі по тексту АТ „Херсонгаз).

Ухвалою від 05.04.2023р. судом було задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у дану справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ „ГК Нафтогаз Трейдинг та АТ „Херсонгаз та витребувано у останніх докази, які мають значення для розгляду справи.

21.04.2023р. до суду від ТОВ „ГК Нафтогаз Трейдинг надійшли пояснення, згідно яких третьою особою було повідомлено, що постачання природного газу за договором №20-1142/21-БО-Т від 15.11.2021р., укладеним з Лікарнею, розпочалось з 19.11.2021р., тобто після закріплення Лікарні до реєстру споживачів ТОВ „ГК Нафтогаз Трейдинг на інформаційній платформі ТОВ „Оператор газотранспортної системи України. При цьому, третьою особою було зазначено, що грошові кошти, сплачені згідно платіжних доручень №100, №101 від 28.12.2021р., за заявою Лікарні були зараховані Постачальником в рахунок оплати природного газу, поставленого у 2022р.

25.04.2023р. Лікарнею у поданих до суду письмових поясненнях було повідомлено, що позовні вимоги ТОВ „ГК „Нафтогаз України в частині стягнення 299 504,52 грн., а також нараховані за період з 01.01.2022р. по 23.02.2022р. збитки від інфляції, 3% річних та пеня, не викликають заперечень з боку відповідача. При цьому, посилаючись на збройну агресію Російської Федерації та ведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022р., відповідач просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення збитків від інфляції, 3% річних та пені, нарахованих з 24.02.2022р.

АТ „Херсонгаз не було надано суду письмових пояснень на позовну заяву ТОВ „ГК „Нафтогаз України. Разом з тим, суд, враховуючи пояснення ТОВ „ГК Нафтогаз Трейдинг та заяву Лікарні, яка надійшла до суду 25.04.2023р., доходить висновку про наявність правових підстав для вирішення даного спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

16.01.2021р. між ТОВ „Єврогаз ЛТД (Постачальник) та Лікарнею було укладено договір поставки природного газу №ЕГ-15/2021, за умовами якого Постачальником були прийняті на себе зобов`язання постачати Лікарні природний газ протягом лютого-грудня.

24.01.2021р. Лікарнею було підписано заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу №13-5421Б, який розміщений на веб-сайті Оператора ГРМ АТ „Херсонгаз.

15.11.2021р. між ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг (Постачальник) та Лікарнею було укладено договір поставки природного газу №20-1142/21-БО-Т, за умовами якого Постачальником були прийняті на себе зобов`язання постачати Лікарні природний газ з 01.12.2021р. по грудень 2022р.

Згідно даних інформаційної платформи ТОВ „Оператор газотранспортної системи України з 19.11.2021р. постачання природного газу Лікарні здійснювало ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг після включення відповідача до відповідного реєстру споживачів.

30.11.2021р. ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг було складено та підписано акт приймання-передачі природного газу у листопаді 2021р. за договором №20-1142/21-БО-Т від 15.11.2021р. на суму 251 328,54 грн.

31.12.2021р. ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг було складено та підписано акт приймання-передачі природного газу у грудні 2021р. за договором №20-1142/21-БО-Т від 15.11.2021р. на суму 964 191,78 грн.

На підставі платіжного доручення №76 від 15.12.2021р. Лікарнею було перераховано на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг грошові кошти у розмірі 251 328,54 грн.; на підставі платіжного доручення №101 від 28.12.2021р. Лікарнею було перераховано на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг грошові кошти у розмірі 662 159,81 грн.; на підставі платіжного доручення №100 від 28.12.2021р. Лікарнею було перераховано на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг грошові кошти у розмірі 299 504,52 грн. Факт перерахування відповідачем грошових коштів згідно вказаних платіжних доручень підтверджується листом Управління державної казначейської служби України в Генічеському районі Херсонської області від 15.03.2023р. та виписками по рахункам, які були роздруковані з системи „Є-Казна.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015р. (далі по тексту договір).

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії» (далі - Постачальник).

Згідно з п. 1.3 договору цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634,641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Умовами п. 2.1 договору передбачено, що за цим договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.3 договору постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Згідно з п. п. 4.3, 4.4 договору Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Положеннями п. 4.5 договору визначено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим договором.

З метою оплати Лікарнею поставленого ТОВ „ГК „Нафтогаз України природного газу останнім було виставлено відповідачу рахунок №32828 за листопад 2021р. на суму 299 504,52 грн., а також підписано акт №19992 за листопад 2021р. на суму 299 504,52 грн.

На підтвердження факту направлення на адресу Лікарні акту та рахунку ТОВ „ГК „Нафтогаз України було надано списки згрупованих поштових відправлень та квитанції про прийняття плати за пересилання поштових відправлень, видані у відділенні поштового зв`язку 11.11.2021р. та 16.12.2021р.

При цьому, в подальшому ТОВ „ГК „Нафтогаз України було складено коригуючий акт №25798 до акту приймання-передачі природного газу №19992 від 30.11.2021р. на суму 299 504,52 грн.

На підтвердження факту направлення на адресу Лікарні вказаного акту ТОВ „ГК „Нафтогаз України було надано список згрупованих поштових відправлень та квитанцію про прийняття плати за пересилання поштових відправлень, видану у відділенні поштового зв`язку 15.01.2022р.

06.05.2022р. Лікарня звернулась до ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг із листом №09/101, відповідно до якого відповідач просив зарахувати суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 267 472,55 грн. в рахунок оплати за газ поточного споживання у 2022р.

07.09.2022р. представник ТОВ „ГК „Нафтогаз України звернувся до ТОВ „Оператор газотранспортної системи України із адвокатським запитом, відповідного до якого просив надати інформацію щодо фактичних обсягів споживання природного газу, зокрема, Лікарнею за період з 01.10.2021р. і до дати видачі відповіді.

Листом від 15.09.2021р. ТОВ „Оператор газотранспортної системи України у відповідь на адвокатський запит було повідомлено, що Лікарня протягом періоду з 29.10.2021р. по 18.11.2021р. була закріплена за постачальником «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Обсяг природного газу, використаний споживачем становить 17 827,65 метрів кубічних.

На підставі даних, повідомлених ТОВ „Оператор газотранспортної системи України у листі від 15.09.2021р., ТОВ „ГК „Нафтогаз України було складено довідку про об`єми поставленого Лікарні природного газу. Вартість поставленого відповідачу природного газу була розрахована позивачем із урахуванням цін, відображених у довідці від 29.09.2022р., яка містить інформацію про архів тарифів за 2021р.

Листом від 26.09.2022р. АТ „Державний ощадний банк України у відповідь на звернення ТОВ „ГК „Нафтогаз України було повідомлено, що за період з 01.10.2021р. по 19.09.2022р. грошові кошти від Лікарні на рахунок позивача не надходили.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних та зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України Про ринок природного газу № 329-VIII від 09.04.2015р.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1387/27832, затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії та постановлено, що суб`єкти господарювання, визначені Кабінетом Міністрів України як постачальники, які не мають права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (постачальники останньої надії), оформлюють свої договірні відносини зі споживачами на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу" у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила №2496), постачальник останньої надії здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником останньої надії, затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п. 3 розділу VI Правил №2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) Постачальник останньої надії здійснює постачання природного газу споживачу (за умови відсутності відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта) та оператору газорозподільної системи в таких випадках: банкрутство, ліквідація попереднього постачальника природного газу; зупинення або анулювання ліцензії на постачання природного газу попереднього постачальника; відсутність підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником останньої надії відключення по об`єкту такого споживача (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу, споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператору газорозподільної системи); відсутність побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії (точки комерційного обліку споживача) в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу та споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії).

Порядок укладення договору "останньої надії" визначається Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила №2496).

Згідно з п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику останньої надії через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії, за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; прізвище, ім`я, по батькові (для побутових споживачів); назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

Згідно з п. 1.3 типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015р., при укладенні цього договору зі Споживачем враховуються вимоги статей 205, 633, 634,641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що Лікарня протягом періоду з 01.11.2021р. по 18.11.2021р. не була включена до реєстру будь-якого постачальника природного газу, що підтверджується листом ТОВ „Оператор газотранспортної системи України від 15.09.2021р. При цьому, під час розгляду даного спору докази на підтвердження наявності у Лікарні постачальника природного газу протягом спірного періоду суду надані не були.

З викладених обставин, господарський суд, враховуючи відсутність у Лікарні постачальника природного газу, доходить висновку про укладення між ТОВ „ГК „Нафтогаз України та Лікарнею договору постачання природного газу постачальником „останньої надії, який діяв протягом періоду з 01.11.2021р. по 18.11.2021р.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „ГК „Нафтогаз України позовних вимог до Лікарні про стягнення суми основного боргу у розмірі 299 504,52 грн. за поставлений природний газ.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. п. 4.3, 4.4 типового договору Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Положеннями п. 4.5 типового договору визначено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Господарський суд звертає увагу ТОВ „ГК „Нафтогаз України, що необхідною умовою для визначення обґрунтованості вимог в частині застосування до відповідача заходів відповідальності, передбачених ст. 625 ЦК України, а також нарахування відповідачу пені, крім обставин наявності невиконаного боржником грошового зобов`язання, є правильність визначення позивачем періоду нарахування, у тому числі, моменту (строку), з якого боржник вважається таким, що прострочив.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання підлягає виконанню у строк (термін), який ним встановлений.

Слід зазначити, що у платіжному дорученні №100 від 28.12.2021р., на підставі якого Лікарнею було перераховано грошові кошти на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг, відповідачем у призначенні платежу було вказано про перерахування коштів згідно акту №19992, який, як було встановлено судом, був направлений ТОВ „ГК „Нафтогаз України на адресу відповідача. Таким чином, суд доходить висновку, що направлений позивачем акт приймання-передачі був вручений відповідачу.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність у ТОВ „ГК „Нафтогаз України права на стягнення пені у розмірі 36 268,76 грн., яка була нарахована на суму боргу протягом періоду з 01.01.2022р. по 30.06.2022р.; 3% річних у розмірі 6 720,40 грн., які були нараховані на суму боргу протягом періоду з 01.01.2022р. по 30.09.2022р.; збитків від інфляції у розмірі 65 304,37 грн., які були нараховані на суму боргу з урахуванням показників інфляції за січень вересень 2022р.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, збитків від інфляції та пені, суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „ГК „Нафтогаз України позовних вимог у названій частині.

24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р.

Господарський суд зазначає, що ч. 9 ст. 5 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 1207-VII від 15.04.2014р., на яку посилається Лікарня, покладає шкоду, заподіяну внаслідок тимчасової окупації юридичним особам на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Проте, приписи названого Закону, як і положення ЦК України не звільняють відповідача від обов`язку сплатити 3% річних та збитки від інфляції, нараховані у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, починаючи з 24.02.2022р.

При цьому, вирішуючи питання про розмір пені, який має бути присуджений до стягнення із Лікарні, господарський суд враховує наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Пунктом 5 Пояснень до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002р. № 385, передбачено, що лікарня - лікувально-профілактичний заклад, призначений для надання стаціонарної медичної допомоги хворим. Лікарня, що надає стаціонарну медичну допомогу хворим з лікарських спеціальностей одного профілю називається однопрофільною, а з декількох лікарських спеціальностей - багатопрофільною. Однопрофільні лікарняні заклади створюються для надання медичної допомоги населенню певної території (міста, району), спеціалізовані - для надання спеціалізованої медичної допомоги населенню регіону (республіки, області, міста в містах Києві, Севастополі). У своєму складі лікарня може мати поліклініку чи амбулаторію. Лікарня, на яку покладено функції органу управління охороною здоров`я району, називається центральною районною лікарнею, міста - центральною міською лікарнею.

Господарським судом враховано, що комунальне некомерційне підприємство Генічеська центральна лікарня Генічеської міської ради надає стаціонарну медичну допомогу хворим, тобто забезпечує надання соціально важливих послуг населенню. При цьому, перебуваючи на тимчасово окупованій території з 24.02.2022р., відповідач не мав об`єктивної можливості вжити заходів з метою оплати заборгованості перед позивачем, оскільки перевірка обґрунтованості вимог позивача є утрудненою у зв`язку з відсутністю у директора лікарні доступу до необхідних документів. Разом з тим, суд зазначає, що поведінка Лікарні з огляду на встановлені судом обставини справи є добросовісною, оскільки після надання третьою особою пояснень відповідачем було повідомлено про відсутність заперечень щодо вимог про стягнення суми основного боргу, а також збитків від інфляції, 3% річних та пені, які були нараховані до 23.02.2022р.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що присудження до стягнення із Лікарні пені у розмірі 36 268,76 грн. матиме наслідком покладення на відповідача невиправданого тягаря в умовах та ситуації, яка склалась у зв`язку з окупацією м. Генічеськ Херсонської області, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе зменшити пеню, яка має бути присуджена до стягнення із відповідача на користь позивача до 1 000,00 грн., що відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України вимог шляхом присудження до стягнення із комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна лікарня Генічеської міської ради основного боргу у розмірі 299 504,52 грн., 3% річних у розмірі 6 720,40 грн., збитків від інфляції у розмірі 65 304,37 грн., пені у розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача у повному обсязі незалежно від результатів вирішення спору (зменшення судом заявленої до стягнення пені) відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 130, 185, 191, 192, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна лікарня Генічеської міської ради /75500, Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, проспект Миру, буд. 130; ідентифікаційний код 02003971/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України /04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код 40121452/ основний борг у розмірі 299 504,52 грн. /двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот чотири грн. 52 коп./, 3% річних у розмірі 6 720,40 грн. /шість тисяч сімсот двадцять грн. 40 коп./, збитки від інфляції у розмірі 65 304,37 грн. /шістдесят п`ять тисяч триста чотири грн. 37 коп./, пеню у розмірі 1 000,00 грн. /одна тисяча грн. 00 коп./, судовий збір у розмірі 6 116,97 грн. /шість тисяч сто шістнадцять грн. 97 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 травня 2023 р.

Суддя С.П. Желєзна