ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. Справа№ 910/2865/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивача - Попов Я.О.;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 (суддя - Мандриченко О.В., повний текст складено - 16.11.2022) за позовом Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" про стягнення 8 522 718,66 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ", в якому просить стягнути 4 261 359,33 грн штрафу та 4 261 359,33 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано рішення Антимонопольного комітету України № 640-р від 15.10.2020 у встановлений законодавством строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача штраф у розмірі 4 261 359 грн 33 коп. та пеню у розмірі 4 261 359 грн 33 коп. і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: отримувач: ГУК у м. Києві/ Соломян.р-н., код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100. Також, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 127 840 грн 78 коп.

Суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від виплати у встановлений Законом термін накладеного на нього позивачем штрафу. Також суд першої інстанції погодився із здійсненим нарахуванням пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 4 261 359 грн 33 коп. та пені у розмірі 4 261 359 грн 33 коп. відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 21 від 10.02.2021 про часткову сплату штрафу у розмірі 109 359,33 грн.

Також апелянт наголосив, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права не розглянув клопотання про розстрочення виконання рішення.

Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції ухвалою суду від 04.10.2022 неправомірно відмовив у клопотанні представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву та повернув без розгляду відзив апелянта від 26.09.2022.

15.02.2023 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог відповідача, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В подальшому, 13.03.2023 представником позивача подано клопотання про зміну рішення суду першої інстанції, а саме стягнення з відповідача штрафу у розмірі 4 152 000,00 грн. та пені у розмірі 4 250 454,00 грн.; закриття провадження у справі в частині стягнення штрафу у розмірі 109 359,33 грн. та пені у розмірі 10 905,33 грн.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив частково змінити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Ухвала суду від 27.03.2023 про призначення розгляду апеляційної скарги на 01.05.2023 була направлена поштою на юридичну адресу відповідача, однак була повернута у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Апеляційним судом враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз ст.ст. 120, 242 ГПК України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно з ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Крім того, відповідача про розгляд справи у суді апеляційної інстанції 01.05.2023 було повідомлено телефонограмою.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Антимонопольний комітет України (далі - позивач, Комітет) розглянувши матеріали справи №143-26.13/67-19 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (далі - відповідач, ТОВ "Компанія КИТ") законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення від 15.10.2020 №640-р (далі - рішення № 640-р), яким визнано, що ТОВ "Компанія КИТ" вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю: "апаратура для записування та відтворювання звуку й зображення за кодом ДК 016:2010 - 26.40.3 [системи керування та контролю - за ДК 021:2015 - 42961000 - 0 (програмно-апаратний комплекс: технічний засіб фіксування судового засідання (судового процесу)]", проведених Державною судовою адміністрацією України відповідно до оголошення № 058324, оприлюдненого в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" № 40 (29.02.2016) від 29.02.2016.

За вказане порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 4 261 359,33 грн.

Копія рішення № 640-р була вручена уповноваженому представнику відповідача Тупікіну І. Е. під розписку 02.11.2020, разом з супровідним листом Комітету від 30.10.2020 № 143-26.13/01-14822.

Враховуючи викладене вище, строк сплати штрафу, накладеного рішенням № 640-р, закінчився 04.01.2021. (оскільки 02.01.2021 та 03.01.2021 припали на неробочі дні).

ТОВ "Компанія КИТ", користуючись наданим йому ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» правом оскаржити прийняте рішення АМКУ у двомісячний строк з дня одержання рішення, оскаржило рішення Антимонопольного комітету України № 640-р до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі №910/16243/20 позовну заяву ТОВ "Компанія КИТ" залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 відкрито провадження у справі №910/16243/20 за позовом ТОВ "Компанія КИТ" до Комітету про визнання недійсним рішення № 640-р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/16243/20 позов ТОВ "Компанія КИТ" задоволено частково, визнано недійсним та скасовано рішення № 640-р в частині, що стосується ТОВ "Компанія КИТ".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 910/16243/20 апеляційну скаргу ТОВ "Компанія КИТ" на зазначене рішення Господарського суду міста Києва залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №910/16243/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія КИТ" на рішення Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/16243/20 апеляційну скаргу Комітету задоволено, рішення Господарського суду міста Києва скасовано повністю та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Компанія КИТ" відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №910/16243/20 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Компанія КИТ".

Постановою Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 910/16243/20 касаційну скаргу ТОВ "Компанія КИТ" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/16243/20 - без змін.

Тобто, рішення Антимонопольного комітету України № 640-р стосовно ТОВ "Компанія КИТ" є чинним на момент розгляду даної справи.

У зв`язку з несплатою ТОВ "Компанія КИТ" штрафу, АМК звернувся до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 4 261 359,33 грн штрафу та 4 261 359,33 грн пені.

Суд першої інстанції, повністю задовольняючи позовні вимоги, дійшов до висновку про те, що відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від виплати у встановлений Законом термін накладеного на нього позивачем штрафу. Також суд першої інстанції погодився із здійсненим нарахуванням пені.

Однак, колегія суддів частково не погоджується із відповідним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Антимонопольний комітет України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності (ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності», ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції», Закону України «Про Антимонопольний комітет України», інших законів та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як встановлено вище, АМК прийняв рішення від 15.10.2020 №640-р, яким визнано, що ТОВ "Компанія КИТ" вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю: "апаратура для записування та відтворювання звуку й зображення за кодом ДК 016:2010 - 26.40.3 [системи керування та контролю - за ДК 021:2015 - 42961000 - 0 (програмно-апаратний комплекс: технічний засіб фіксування судового засідання (судового процесу)]", проведених Державною судовою адміністрацією України відповідно до оголошення № 058324, оприлюдненого в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" № 40 (29.02.2016) від 29.02.2016.

При цьому рішення АМК рішення від 15.10.2020 №640-р було предметом розгляду у справі № 910/16243/20.

Так, постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/16243/20, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 27.01.2022, у задоволенні позовних вимог ТОВ "Компанія КИТ" відмовлено повністю.

Отже, рішення АМК від 15.10.2020 №640-р є чинним та не скасовано у встановленому законом порядку.

Рішенням АМК від 15.10.2020 №640-р за вчинене правопорушення на ТОВ "Компанія КИТ" накладено штраф в розмірі 4 261 359,33 грн.

Частиною 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось учасниками спору, рішення № 640-р було вручено уповноваженому представнику відповідача Тупікіну І. Е. під розписку 02.11.2020, разом з супровідним листом Комітету від 30.10.2020 № 143-26.13/01-14822.

Проте відповідач не сплатив штраф у строк, визначений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (тобто, у визначений законом двомісячний строк до 04.01.2021).

Водночас, після відкриття провадження у даній справі, відповідачем разом із клопотанням від 05.07.2022 (зареєстровано у суді 06.07.2022) було подано копію платіжного доручення № 21 від 10.02.2022 на суму 109 359,33 грн. з призначенням платежу: «штраф за рішенням Антимонопольного комітету України від 15.10.2020 № 640-р.».

В той же час, судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не було врахованого відповідного платіжного доручення № 21 від 10.02.2022 на суму 109 359,33 грн., яке підтверджує сплату частини штрафу за рішенням АМК від 15.10.2020 № 640-р. (було наявне в матеріалах справи станом на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного наразі рішення).

Позивач у суді апеляційної інстанції підтвердив сплату відповідної частини штрафу на підставі вищезазначеного платіжного доручення та просив закрити провадження у справі в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Вказане узгоджується, зокрема, з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.12.2021 у справі № 910/14950/20.

Як вбачається з конверту, в якому надійшла позовна заява, позивач звернувся з позовом до суду 22.02.2022.

А тому, враховуючи, що сплата частини штрафу у сумі 109 359,33 грн. відбулась до звернення позивача з даним позовом до суду, колегія суддів дійшла до висновку, що в частині стягнення штрафу у сумі 109 359,33 грн. слід відмовити, а решта суми штрафу у розмірі 4 152 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Частинами 5, 7-9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Оскільки відповідач не сплатив штраф у строк, визначений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (тобто, у визначений законом двомісячний строк до 04.01.2021), це згідно з ч. ч. 5, 7-9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є підставою для нарахування пені.

Колегія суддів, здійснивши власний розрахунок пені, беручи до уваги оскарження відповідачем Рішення від 15.10.2020 № 640-р в судовому порядку в межах справи №910/16243/20, так як зазначене оскарження є підставою для зупинення нарахування пені за період з 28.10.2020 до 20.04.2021 (розгляд справи №910/16243/20 Господарським судом міста Києва), з 22.06.2021 до 01.11.2021 (розгляд справи №910/16243/20 Північним апеляційним господарським судом), з 22.06.2021 до 27.01.2022 (розгляд справи №910/16243/20 Верховним Судом), встановила, що за період з 03.11.2021 (наступний день після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови у справі № 910/16243/20) по 19.12.2021 включно (день який передував винесенню ухвали Верховним Судом про відкриття касаційного провадження у справі № 910/16243/20); з 28.01.2022 (наступний день після прийняття Верховним Судом постанови у справі № 910/16243/20) по 09.02.2022 на суму 4 261 359,33 грн. (по день сплати 109 359,33 грн. частини штрафу); з 10.02.2022 по 16.02.2022 включно на суму 4 152 000,00 (день, до якого розраховано пеню) розмір пені становить 4 271 183,40 грн., тобто у більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Крім того, у даному контексті колегія суддів враховує вимоги ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

А тому, так як фактична сплата частини штрафу не вплинула на розмір максимально можливого розміру стягнення пені, який становить 4 261 359,33 грн., яка і була стягнута судом першої інстанції, тобто, не виходячи за межі суми нарахованого рішенням від 15.10.2020 № 640-р штрафу, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що відповідного клопотання відповідачем до суду першої інстанції не подавалося.

Заявником до клопотання, зареєстрованого у суді 06.07.2022, було додано ксерокопію заяви про розстрочення сплати накладеного штрафу, яке адресоване голові Антимонопольного комітету України, а не суду.

У зв`язку з чим, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для розгляду питання стосовно розстрочення виконання рішення суду, на що наполягає апелянт у апеляційній скарзі, з огляду на відсутність в матеріалах справи належним чином оформленого клопотання з цього приводу в порядку, як того вимагає ст.ст. 170, ст. 331 ГПК України.

Крім того, з огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт не ініціював відповідного клопотання і в суді апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині заперечень на ухвалу суду від 04.10.2022 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та повернення його без розгляду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частина 3 ст. 255 ГПК України передбачає, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Тобто, ухвала суду від 04.10.2022 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та повернення його без розгляду підлягала оскарженню окремо від рішення суду в апеляційному порядку.

В той же час, відповідач не скористався своїм правом на оскарження відповідної ухвали суду від 04.10.2022.

Стаття 269 ГПК України встановлює межі перегляду справ у суді апеляційної інстанції, а саме, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що в прохальній частині апеляційної скарги апелянт просив скасувати лише рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі № 910/2865/22 без заявлення вимоги щодо скасування ухвали суду від 04.10.2022, оскільки така ухвала суду підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для її перегляду в апеляційному порядку, з огляду на вимоги ст.ст. 255, 269 ГПК України.

Більше того, відповідачем у поданій апеляційній скарзі не наведено доводів, які суд першої інстанції не врахував у викладеному ним відзиві, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції під час перегляду даної справи в апеляційному порядку було враховано здійснену відповідачем часткову оплату суми штрафу (докази оплати були надані місцевому господарському суду окремо від відзиву - ще до його подання), про що зазначено вище.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині присудженої до стягнення суми штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 56-Б, 56/21, ідентифікаційний код 37316320) штраф у розмірі 4 152 000,00 грн. та пеню у розмірі 4 261 359,33 грн. і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: отримувач: ГУК у м. Києві/ Соломян.р-н., код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 56-Б, 56/21, ідентифікаційний код 37316320) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) судовий збір у розмірі 126 200,39 грн.»

3. Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 56-Б, 56/21, ідентифікаційний код 37316320) 2 460,60 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 09.05.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко