ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2023 р. Справа №914/429/23

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів ПЛОТНІЦЬКОГО Б.Д.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників сторін від:

відповідача: Дзіговська І.І. (адвокат).

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Український трубний завод» б/н від 14.02.2023

(вх.ЗАГС №0105/560/23 від 24.02.2023)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від

09.02.2023 (суддя Трускавецький В.П.)

у справі № 914/429/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

«Український трубний завод», м.Дніпро

до відповідача: Акціонерного товариства «Онур Тааххут

Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї

Анонім Ширкеті» в особі Предстаництва «Онур

Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве

Санаї Анонім Ширкеті», м.Львів

про стягнення 42 289 347,56 грн заборгованості,

1 705 557,89 грн трьох відсотків річних та

12 258 891,58 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В січні 2023 року ТОВ «Український трубний завод» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» в особі Предстаництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» про стягнення 42 289 347,56 грн заборгованості, 1 705 557,89 грн трьох відсотків річних та 12 258 891,58 грн інфляційних втрат.

В лютому 2023 року ТОВ «Український трубний завод» подало до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Український трубний завод» про забезпечення позову.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивач не погодився із зазначеною ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити та застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу у межах суми 56 253 797,03 грн.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив наступні обставини:

- відповідач впродовж тривалого часу не виконує взяті на себе зобов`язання, що підтверджується судовими рішеннями та інформацією з електронної системи виконавчих проваджень;

- відповідач ухиляється від виконання умов договору, укладеного з позивачем майже півтора роки, а висновок суду першої інстанції про часткове виконання відповідачем зобов`язань не підтверджує його намір виконати зобов`язання повністю;

- застосування до відповідача заходів забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому ефективне поновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Інших клопотань та заяв в порядку статті 207 ГПК України у справі подано не було.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи ухвалою суду від 14.04.2023, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

В судове засідання з`явилась представник відповідача, яка надала усні заперечення по суті вимог апеляційної скарги та просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши заперечення представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що предметом позову у даній справі є майнова вимога про стягнення 42 289 347,56 грн заборгованості, 1 705 557,89 грн трьох відсотків річних та 12 258 891,58 грн інфляційних, які виникли та нараховані внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого позивачем товару.

Окрім цього, як вірно встановлено місцевим господарським судом та зазначено самим же позивачем у поданій до суду першої інстанції позовній заяві у цій справі, загальна вартість поставленого позивачем товару становить 139 548 382,16 грн, яка відповідачем частково оплачена на суму понад 97 млн. грн, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача решти заборгованості у даній справі.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що позивач звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову та при зверненні з апеляційною скаргою на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, не довів вчинення будь-яких дій чи наявність наміру у відповідача вчинити будь-які дії з метою ухилення в майбутньому чи ускладнення виконання рішення суду, у разі прийняття судом такого рішення на користь позивача у цій справі.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не подано доказів, які підтверджують обґрунтованість, доцільність, адекватність та необхідність забезпечення позову відповідно до ст.137 ГПК України.

Отже, позивачем не надано належних доказів щодо вчинення або вірогідності вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання в майбутньому рішення суду. Доводи апеляційної скарги наведеного також не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється в силу ч. 14 ст. 129 ГПК України. Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український трубний завод» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.02.2023 у справі №914/429/23 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

У зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Матущака О.І., Плотніцького Б.Д. та Скрипчук О.С., повний текст постанови складено та підписано 15.05.2023.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Б.Д. ПЛОТНІЦЬКИЙ

О.С. СКРИПЧУК