ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2023 р. Справа № 924/139/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Лежніної Я.С. розглянувши матеріали

за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Західний офіс Державної аудиторської служби м. Львів

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" м. Дніпро

про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2022р. до договору №3314 від 14.03.2022р., стягнення 49 680,80грн.

Представники сторін:

позивача: Присяжний І.О. за довіреністю від 27.12.2022

відповідача: не з`явився

третьої особи: Нестерук М.П. представник згідно довідки з ЄДРПОУ

за участю Приступи В.І. прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 07.02.2023р. відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 27.02.2023р. Ухвалою від 27.02.2023р. підготовче засідання відкладено на 13.03.2023р. Ухвалою від 13.03.2021р. підготовче засідання відкладено на 04.04.2023р. У підготовчому засіданні 04.04.2023р. оголошено перерву до 17.04.2023р. Ухвалою від 17.04.2023р. із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.04.2023р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Керівник Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави, в особі позивача звернувся із позовом до суду про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2022р. до договору №3314 від 14.03.2022р. укладеного між Хмельницькою обласною військовою адміністрацією та ТОВ "Лівайн Торг", стягнення із ТОВ "Лівайн Торг" 49680,80грн. Обґрунтовуючи позов зазначає, що відповідно до відомостей Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області у період з 25.02.2022р. по 30.06.2022р. на бюджетний рахунок Хмельницької ОВА для придбання товарів, робіт і послуг та іншої допомоги з метою забезпечення нагальних потреб територіальної оборони, від фізичних та юридичних осіб надійшло благодійних (добровільних) внесків грошових коштів у сумі 1012502,71 гривень. Вивченням питання використання Хмельницькою ОВА благодійних (добровільних) внесків грошових коштів, призначених для забезпечення питань територіальної оборони встановлено, що між Хмельницькою ОВА (Покупець) та ТОВ "Лівайн Торг" (Постачальник) укладено договір поставки пального №3314 від 14 березня 2022р. (закупівля № UA-2022-03-18-000462-с). Відповідно до п.1.1 постачальник договору прийняв на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язався сплати і прийняти вказаний Товар - дизельне пальне. Загальний об`єм дизпалива складає - 9770 літрів ( п.1.4 Договору). Загальна сума Договору складає 322512,15 гривень в тому числі ПДВ 53752,03 гривень (п.3.2 Договору). У подальшому 17.03.2022р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору якою внесено зміни до істотних умов договору, зокрема збільшено вартість за одиницю товару на 18% та зменшено обсяг предмету закупівлі. Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що оскаржувана додаткова угода укладена з порушення вимог ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Крім того за наслідками укладення зазначеної угоди позивачем безпідставно перераховано відповідачу кошти в розмірі 46680,80грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Третя особа у письмовій позиції зазначила, що за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницької ОВА проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області встановлено, що в результаті порушення порядку і термінів здійснення оплати, а саме не виконання умов п.4.1, п.4.3 Договору поставки в частині оплати Товару Хмельницькою ОВА в день виписки Постачальником накладної на Товар (№0152/0001476 від 14.03.2022р.), стало наслідком здороження дизпалива та призвело до зайвих (непродуктивних) витрат, та недоотримання Хмельницькою військовою адміністрацією дизпалива Еnеrgу в кількості 1505 літрів на суму 46680,73 гривень. Відповідно вказане, є порушенням ч.1. ст. 49 Бюджетного кодексу України, ст. 526, ст. ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п 4.1 Договору поставки №3314 від 14 березня 2022 що, в свою чергу призвело до зайвих (непродуктивних) витрат та до недоотримання дизпалива Еnеrgу в кількості 1505 літрів вартість якого 46680,80 гривень (1505*33,0105 грн.).

Відповідач відзиву на позов не подав, хоча належним чином повідомлений про відкриття провадження та дати судових засідань у даній справі про що свідчать повідомлення про вручення ухвал від 07.02.2023р., 27.02.2023р., 03.04.2023р., 17.04.2023р.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

14.03.2022р. між Хмельницькою обласною військовою адміністрацією (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі - постачальник) укладено договір поставки №3314 (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари. А покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар - дизпаливо. Найменування товару - дизпаливо Епеrgу в кількості 9770 літрів.

Ціна 1 літра товару згідно накладних на товар. Загальна сума договору 322512,15грн. в т.ч. ПДВ 53752,03грн. (п.3.1, 3.2).

Умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунка - фактури та накладної на товар. Ціна одного літра товару вказується у рахунку - фактурі та накладній і дійсна протягом дня їх виписки (п.4.1).

Згідно п.5 договору строк поставки товару - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч -картки). Передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явлені довіреними особами покупця скретч - картки. Скетч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного в карті об`єму та марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій ніж зазначено в скретч - картці. Умови постачання - сомовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначено на довірчому документі.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання взятих на себе зобов`язань (п.п.10.1).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатковою угодою від 17.03.2022р. №1 до договору поставки №3314 від 14.03.2022р. викладено п.14.3 в новій редакції та вказано: "1.4. Кількість: 8265".

14.03.2022р. ТОВ "Лівайн Торг" виписано Хмельницькій обласній військовій адміністрації Видаткову накладну №0152/0001476 на поставку позивачу дизпалива Епеrgу в кількості 9770 літрів на загальну суму 322512,15грн.

Згідно видаткової накладної №0152/0001476 від 31.03.2022р. відповідачем було поставлено Хмельницькій обласній військовій адміністрації дизпаливо Епеrgу в кількості 8265 на суму 322 512,12грн., яке останнім оплачено відповідно до платіжного доручення №2 від 16.03.2022р.

Відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західним офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Хмельницької обласної військової адміністрації за період з 24.02.2022р. по 30.06.2022р. за результатами якої складено акт №08-08/8 від 14.10.2022р.

В ході ревізії встановлено, що в результаті порушення порядку і термінів здійснення оплати, а саме не виконання умов п.4.1, п.4.3 Договору поставки в частині оплати товару Хмельницькою ОВА в день виписки постачальником накладної на Товар (№0152/0001476 від 14.03.2022р.), стало наслідком здорожчення дизпалива та призвело до зайвих (непродуктивних) витрат, та недоотримання Хмельницькою військовою адміністрацією дизпалива Еnеrgу в кількості 1505 літрів на суму 46680,73 гривень. Відповідно вказане, є порушенням ч.1. ст. 49 Бюджетного кодексу України, ст. 526, ст. ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 4.1 Договору поставки №3314 від 14 березня 2022р. що, в свою чергу призвело до зайвих (непродуктивних) витрат та до недоотримання дизпалива Еnеrgу в кількості 1505 літрів вартість якого 46680,80 гривень (1505*33,0105 грн.).

Згідно інформаційної довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/939 від 15.12.2022р. середньоринкові ціни на пальне по Хмельницькій області станом на 14.03.2022р. та 17.03.2022р., зокрема дизельне паливо були - 44,90грн.

09.12.2022р. Хмельницька обласна прокуратура звернулась до Хмельницької обласної військової адміністрації із запитом (15/2-1006 вих - 22) про надання інформації щодо фактичного виконання умов договору поставки №3314 від 14.03.2022р., наявність/відсутність документального обґрунтування підстав внесення змін до істотних умов договору (додаткової угоди № 1 від 17.03.2022р.), відомостей щодо неналежного виконання постачальником умов договору (закінчення терміну дії скретч-карток та неможливість їх використання, тощо) та вжиті заходи.

У відповідь на зазначений лист Хмельницька обласна війська адміністрація повідомила таке. 14.03.2022р. між ТОВ "Лівайн Торг" та позивачем було укладено договір поставки №3314. Загальна сума Договору поставки складала 322512,15 грн., в тому числі ПДВ 53752,03грн. Відповідно до видаткової накладної № 0152/0001476 від 14.03.2022р. вартість одного літра пального становила 33,0105 грн. Оплата Товару згідно видаткової накладної № 0152/0001476 від 14.03.2022р., по Договору поставки від 14.03.2022р. №3314 проведена Хмельницькою обласною військовою адміністрацією шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача 17.03.2022р. на загальну суму 322512,15 грн., в тому числі ПДВ 53752,03 грн. платіжним дорученням від 16.03.2022р. № 2. Після надходження коштів 17.03.2022р. на рахунок постачальника на підставі пункту 4.3 Договору поставки відповідач замінив накладну, в якій зазначив нову кількість товару 8 265 літрів (по 39,0214 грн. з ПДВ, ціна яка діяла на день надходження коштів постачальнику).

З огляду на те, що інші постачальники відмовлялись від укладення договорів на поставку дизельного пального, через фактичну його відсутність, та з метою недопущення критичної ситуації із запасами паливно-мастильних матеріалів в області, для потреб оборони, 17.03.2022р. між Хмельницькою обласною військовою адміністрацією та ТОВ "Лівайн Торг" було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поставки № 3314 від 14.03.2022р., згідно якої пункт 1.4 Договору поставки викладено в новій редакції: "1.4. Кількість: 8265". Інші умови Договору поставки, не визначені у Додатковій угоді, залишено без змін. Згідно нової накладної № 0152/0001476 від 31.03.2022р. Хмельницькою обласною військовою адміністрацією отримано дизельне паливо (скретч-картки) в кількості 8265 літрів.

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із обмеженим фінансуванням, позивач не заперечив щодо представництва інтересів держави в його особі в судах з метою стягнення коштів з ТОВ "Лівайн Торг".

Оскільки позивач самостійно не звернувся до суду, листом № 15/2-58вих-23 від 18.01.2023р. заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації з повідомленнями про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

У даній справі заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації.

Прокурор зазначає, що внаслідок укладення додаткової угоди № 1 від 17.03.2022р. були внесені зміни до договору № 3314 від 14.03.2022р. внаслідок чого безпідставно збільшено ціну за одиницю товару та поставлено меншу кількість товару за вказаний період, що не відповідає вимогам тендерної документації та є порушенням принципів процедури закупівлі.

Вказане порушує економічні інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів внаслідок завдання шкоди у вигляді незаконних витрат бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому суд зазначає, що захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності (ст. 68 Конституції України).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" замовниками є суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2019р. у справі №915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (пункт 7. 23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі № 914/225/18.

При поданні цього позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в цій справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великої кількості громадян.

За таких обставин заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури правомірно визначив Хмельницьку обласну військову адміністрацію позивачем у цій справі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022р. у справі № 924/674/21.

Суд встановив, що після звернення прокурора за вих. № 15/2-1006 вих-22 від 19.12.2022р., Хмельницька обласна військова адміністрація не вжила заходів щодо відновлення порушеного права, а саме щодо стягнення безпідставно утриманих коштів, про що свідчить лист № 68/06-12-127/2023 від 05.01.2023р.

З огляду на викладене, листом №15/2-58 вих-23 від 18.01.2023р. заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації з повідомленнями про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Таким чином, позивач протягом розумного строку не вжив жодних заходів для усунення порушення інтересів держави, зокрема, самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, що є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності та достатньою підставою для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Суд встановив, що 14.03.2022р. між Хмельницькою обласною військовою адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" укладено договір поставки № 3314, згідно з п. 1.1 якого відповідач прийняв на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар, а позивач зобов`язався сплатити і прийняти вказаний товар - дизпаливо. Найменування товару - дизпаливо Еnеrgу в кількості 9770 літрів.

Ціна 1 літра товару згідно накладних на товар. Загальна сума договору 322512,15грн. в т.ч. ПДВ 53752,03грн. (п.3.1, 3.2).

На підставі додаткової угоди №1 від 17.03.2022р. сторони виклали п.п.1.4 договору в новій редакції та зменшили кількість поставки товару до 8265 літрів.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст. 202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України. Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3 ст. 215 ЦК України).

За умовами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021р. у справі №927/491/19 висловив правову позицію, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022р. у справі 924/674/21, від 19.07.2022р. у справі № 927/568/21).

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем на підставі видаткової накладної №0152/0001476 від 31.03.2022р. було поставлено позивачу дизельне пальне в кількості 8265 літрів за ціною 39,0214грн./літр на загальну суму 322512,12, яка останнім сплачена повністю.

Суд зазначає, що внаслідок укладення сторонами оскаржуваної додаткової угоди зменшено кількість поставленого товару із 9770 до 8265 літрів та збільшено ціну літра дизпалива із 33,0105грн. до 39,0214грн. (на 18,2%).

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.

Отже, Хмельницька обласна військова адміністрація мала беззаперечне право на отримання палива по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ "Лівайн Торг" про збільшення ціни підписала додаткову угоду №1 від 17.03.2022р., внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилася та зменшилась кількість поставленого дизпалива.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

В ході судового розгляду відповідач не подав, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для внесення змін до договору в частині зменшення обсягу поставки та відповідно збільшення ціни дизпалива. Отже, сторонами не підтверджено законності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019р. у справі № 915/1868/18 наголосив, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, встановлюючи наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним на момент його укладення, суд констатує, що оспорюванана додаткова угода №1 від 17.03.2022р. суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", та доходить до висновку про наявність підстав для визнання її недійсною відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2022р. до договору поставки №3314 від 14.03.2022р. є належним і допустимим способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в сумі 49680,80грн., перерахованих за товар, який не був отриманий відповідно до умов договору, суд зазначає наступне.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

За приписами ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений позивачу, врегульований нормами Глави 54 ЦК України "Купівля-продаж". Правова позиція щодо застосування наведених правових норм у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи видаткової накладної №0152/0001476 від 31.03.2022р. в період дії договору відповідач поставив, а позивач отримав та оплатив 8265л. дизельного палива на суму 322512,12грн.

Зважаючи на недійсність додаткової угоди №1 від 17.03.2022р. якою зменшено кількість поставки дизпалива та приписи ч. 1 ст.216 ЦК України, зобов`язання сторін регулюються умовами договору. Відповідно до п.1 договору поставки №3314 від 14.03.2022р. мало бути поставлено 9770 літрів дизпалива на загальну суму 322512,15грн., ціна за 1 літр 33,0105грн. (322 512,15/9770=33,0105).

Натомість позивачем сплачено 322512,15грн. за 8265 літрів дизпалива по ціні 39,0214грн./літр.

З огляду на викладене, відповідач отримав кошти у сумі 49680,80грн. (9770-8265=1505*33,0105=49680,80грн.) за товар, однак не здійснив поставку останнього. За таких обставин прокурор правомірно заявив до стягнення 49680,80грн, тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтовані, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 17.03.2022 до договору поставки № 3314 від 14.03.2022р., укладену між Хмельницькою військовою адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", (м. Дніпро, Соборний район, вул. Мандриківська, 47, офіс 503 () на користь Хмельницької військової адміністрації, (м. Хмельницький, майдан Незалежності, 2 (3) кошти в сумі 49680,80грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот вімімдесят гривень 80коп.)

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", (м. Дніпро, Соборний район, вул. Мандриківська, 47, офіс 503 () на користь Хмельницької обласної прокуратури, (м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3 (код 02911102) - 5368грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 08.05.2023р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до матеріалів справи, 2 - відповідачу (вул. Мандриківська, 47, офіс 503, Соборний район, м. Дніпро, 49600).

Направлено на ел.пошту Хмельницькій обласній прокуратурі (), Хмельницькій обласній військовій адміністрації (), Західний офіс Держаудитслужби ().