СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/3594/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги позивача (вх.№819Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 (суддя Калантай М.В., повний текст складено 17.02.2022) у справі №922/3594/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м.Харків,

до Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

про стягнення 244 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (правонаступник - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 244 000, 00 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі №922/3594/20 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на користь Фізичної особи ОСОБА_1 50 624, 95 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Від скаржника також надійшло клопотання про долучення копії листа Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області №07.1-04-06/1878 від 21.04.2023 для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги.

Судова колегія враховує наступне.

Повний текст оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі №922/3594/20 складено 17.02.2022. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою 19.04.2023 (згідно з відтиском поштового штемпеля, наявним на конверті, в якому надійшов документ).

Відповідно до ч.2 ст.261 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений у ч.2 ст.261 ГПК України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

Як установлено судовою колегією, апеляційну скаргу на рішення суду подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено наслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №10/5026/290/2011).

Наведена норма (ч.2 ст.261 ГПК України) не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу. Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у апеляційній скарзі, поданій 19.04.2023 (більше ніж через рік після складення повного тексту рішення), апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне. Оскаржуване рішення отримано позивачем 23.02.2022, тобто на передодні початку військової агресії Російської Федерації проти України, що обумовило відсутність можливості своєчасного подання апеляційної скарги. Листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджено, що введення військового стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), що, у свою чергу, є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з поважних причин. У зв`язку зі збройною агресією, введенням воєнного стану та з метою збереження життя та здоров`я у Регіональному відділенні відповідно до наказу №00436 від 01.03.2022 було встановлено простій, якій був скасований наказом №00697 від 07.11.2022. Крім того, у позивача була відсутня можливість провести оплату судового збору у справі №922/3594/20 через відсутність бюджетних асигнувань (лист Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області №07.1-04-06/1864 від 04.07.2022, довідки Регіонального відділення №21-03-01698 від 18.07.2022 та №21-03-01724 від 20.07.2022, лист Фонду державного майна України №10-14-10168 від 04.08.2022).

Від скаржника надійшло також клопотання про долучення копії листа Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області №07.1-04-06/1878 від 21.04.2023, який, згідно з твердженнями позивача, підтверджує факт надходження коштів для оплати судового збору у належному обсязі 17.04.2023.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №1227/8971/2012 зазначила, що з аналізу практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) убачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

У постанові Верховного Суду від 23.04.2018 у справі №916/3188/16 звернуто увагу на необхідність врахування практики ЄСПЛ щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №9/430-05-11867 зауважено на тому, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків. Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги з огляду на положення ст.256 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником, і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

За сталою практикою ЄСПЛ, зокрема, сформованою в рішеннях «Стаббінгс на інші проти Сполученого Королівства», «Девеер проти Бельгії», право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, в основу клопотання про поновлення строку не покладено тверджень скаржника (позивача) про те, що він не був повідомлений про розгляд справи №922/3594/20 Господарським судом Харківської області (у контексті положень п.1 ч.2 ст.261 ГПК України). Крім того, як убачається з інформації, наявної у системі «Діловодство спеціалізованого суду», представник позивача був присутній у судових засіданнях Господарського суду Харківської області, зокрема 14.12.2020, 22.12.2020, 19.01.2021, 27.01.2021, 26.01.2022 та 02.02.2022 (у цьому судовому засіданні призначено розгляд справи по суті на 07.02.2022 о 14:00год., коли і було винесено оскаржуване рішення), тобто позивач був обізнаний про ддату час і місце розгляду справи.

Факт отримання оскаржуваного рішення 23.02.2023 підтверджений позивачем у тексті апеляційної скарги.

Крім того, в основу клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги позивачем покладено твердження про наявність обставин непереборної сили - військова агресія Російської Федерації проти України та про відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору (п.2 ч.2 ст.261 ГПК України).

У контексті положень п.2 ч.2 ст.261 ГПК України обставинами непереборної сили є обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Разом з тим, стороні, яка посилається на форс-мажор, необхідно довести, що вона не могла уникнути наслідків такої події форс-мажору.

Додані до апеляційної скарги накази Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області №00436 від 01.03.2022 та №00697 від 07.11.2022 свідчать про встановлення простою Регіонального відділення у період з 01.03.2022 по 13.11.2022, тобто у період, який значно передує даті звернення з апеляційною скаргою - 19.04.2023. При цьому з аналізу пункту 1 наказу №00697 від 07.11.2022 убачається встановлення для деяких працівників Регіонального відділення режиму дистанційної роботи під час дії режиму простою.

Крім того, як убачається з інформації, наявної у системі «Діловодство спеціалізованого суду», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області у період простою зверталося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі №922/3594/20. Ухвалою від 08.08.2022 апеляційну скаргу залишено без руху з огляду на ненадання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (5 490, 00 грн). Ухвалою суду від 19.09.2022 апеляційну скаргу повернути скаржнику з огляду на невиконання вимог ухвали суду від 08.08.2022 щодо надання доказів сплати судового збору.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що у період простою позивач не був організаційно обмежений у можливості звернення до суду з апеляційною скаргою.

Стосовно зауважень позивача про запровадження з 24.02.2022 воєнного стану колегія суддів зазначає, що скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не обґрунтовує, яким саме чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження та не надає на підтвердження таких доводів належних доказів.

Щодо посилання апелянта на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 судова колегія зазначає наступне.

У листі зазначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З аналізу зазначеного листа, усупереч твердженням скаржника, не убачається, що зазначені у листі Торгово-промислової палати України форс-мажорні обставини є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з поважних причин.

Судова колегія, разом з іншим, зазначає, що відсутність коштів на сплату судового збору (відсутність бюджетних асигнувань) не є форс-мажорною обставиною.

Відсутність коштів на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.01.2023 у справі №916/1515/21.

Невиконання скаржником вимог процесуального законодавства щодо сплати судового збору у визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі, що мало наслідком залишення без руху первинної апеляційної скарги та її повернення, не є тією обставиною непереборної сили в розумінні п.2 ч.2 ст.261 ГПК України та підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення з підстав несплати судового збору, не дають право у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Отже, апеляційним господарським судом виявлено відсутність обставин непереборної сили, які перешкоджали б своєчасному (у межах встановленого строку) поданню апеляційної скарги у справі.

Надання правової оцінки наведеним апелянтом у апеляційній скарзі доводам в обґрунтування значного пропуску строку на апеляційне оскарження є не проявом надмірного формалізму, а дотриманням вимог процесуального законодавства.Апелянтом не було доведено існування об`єктивних обставин, що зумовили пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження.

Крім того апелянт у відповідності до приписів Закону "Про судовий збір" не був позбавленийможлтвості звернутися до судуіз клопотанням про відстрочення, розстрочення судового збору, однак вказаних дій не вчинив.

Частинами 1-2, 4 ст.13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч.2). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи процесуального закону, встановив, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області пропущено строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду більше ніж на рік. Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 ч.2 ст.261 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі №922/3594/20 з підстав ч.2 ст.261 ГПК України.

Керуючись ст.ст.234, 235, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі №922/3594/20.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Додаток: апеляційна скарга №01-07-01543 від 14.04.2023 та додані до неї документи, конверт на адресу заявника.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка