СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків Справа № 150з-23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації вх. № 649 Х/2 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.03.2023, постановлену суддею Бураковою А.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області (повний текст ухвали складено та підписано 29.03.2023) у справі №150з-23

за заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви Приватного підприємства Транс-Сервіс, с.м.т. Васищеве Харківського району,

до 1) Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації, м. Харків,

2) Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації, м. Харків,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Транс-Сервіс звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просило суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству Транс-Сервіс виконувати свої зобов`язання за Договорами № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017 на період розгляду спору, у тому числі, але не виключно, шляхом укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) - Харків (АС-3), Слобожанське (Зміївського району) - Харків (ст.м. "АК. Барабашова") з іншими перевізниками, на період розгляду даної справи в Господарському суді Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2023 заяву Приватного підприємства Транс-Сервіс про забезпечення позову (вх.№ 150 від 28.03.2023) до подачі позовної заяви задоволено частково. Заборонено Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) - Харків (АС-3), Слобожанське (Зміївського району) - Харків (ст.м. "Ак. Барабашова") з іншими перевізниками. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

У мотивувальній частині вказаної ухвали суд зазначив наступне: із поданої ПП Транс-Сервіс заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви вбачається, що предметом позову, з яким заявник має намір звернутись до господарського суду, є визнання протиправними дій Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації щодо розірвання зазначених вище Договорів № 97 та № 55 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та визнання поновленими Договорів № 97 від 20.03.2018 року та № 55 від 30 травня 2017 року на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022; у разі звернення ПП Транс-Сервіс до господарського суду із вказаним позовом, під час розгляду вищевказаного спору судом будуть досліджуватись питання належного виконання перевізником умов договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та відповідно встановлення наявності/відсутності фактичних і правових підстав для одностороннього розірвання Замовником укладеного з Перевізником договору в контексті приписів Закону України Про автомобільний транспорт, постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081 Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176 Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (з врахуванням змін, внесених постановою КМУ № 512 від 29.02.2022); за посиланням ПП Транс-Сервіс, підтвердженим наявними у суду документальними доказами, Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації здійснено заходи щодо дострокового розірвання в односторонньому порядку укладеного сторонами договору, зокрема, шляхом направлення відповідного листа Замовником Перевізнику, шляхом складення відповідних актів про порушення умов договору та листів (яких немає в наявності у ПП Транс-Сервіс), крім того, вказаними особами також в даний час здійснюються конкретні реальні заходи щодо пошуку інших перевізників, що може гіпотетично в найближчий час мати наслідком укладення певних договорів на тимчасове обслуговування маршрутів, які обслуговуються в даний час на підставі договорів ПП Транс-Сервіс; разом із тим заявлена вимога щодо заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству Транс-Сервіс виконувати свої зобов`язання за Договорами № 97 від 20.03.2018 року та № 55 від 30 травня 2017 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, укладеним між Приватним підприємством Транс-Сервіс та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, не ґрунтується на приписах процесуального закону, оскільки не передбачена нормами Господарського процесуального кодексу України, а безпосереднє узагальнене формулювання заборони вчиняти дії, що перешкоджають виконувати свої зобов`язання може мати негативні наслідки у вигляді зловживань зі сторони учасників спірних правовідносин через невизначеність заборонених судом певних конкретних дій.

Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації подало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ПП Транс-Сервіс у повному обсязі; судові витрати покласти на ПП Транс-Сервіс.

В обґрунтування вимог скарги заявник наводить наступні доводи: саме лише посилання ПП Транс-Сервіс на можливість укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на спірних автобусних маршрутах з іншими перевізниками, на період розгляду даної справи в господарському суді, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову; з поданих заявником матеріалів не вбачається доказів того, що Управлінням транспорту ХОД(В)А та Департаментом економіки і міжнародних відносин ХОД(В)А вчиняються дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з іншими перевізниками; відповідно до чинного законодавства, на підставі п. 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081 (далі Порядок) та розділу 4 пункту 1 договору № 97, вказаний договір було розірвано в односторонньому порядку; договір № 55 визнано недійсним і таким, строк якого вже закінчився на підставі п. 53 Порядку та у зв`язку з тим, що ПП Транс-Сервіс не було надано до Управління листи з підтвердженням спроможності виконувати зобов`язання відповідно до укладеного з ним договору своєчасно, як це передбачено п. 4-1 Порядку; законодавством передбачене дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу, тому апелянт вважає, що задоволена вимога ПП Транс-Сервіс віднесена до дискреційних повноважень Управління, і суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження Управління та забороняти йому вчиняти дії, про які просить ПП Транс-Сервіс.

Також, за твердженням апелянта, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, а саме, не врахував, що предмет позову, з яким ПП Транс-Сервіс має намір звернутися до господарського суду, стосується дій Управління як суб`єкта владних повноважень під час реалізації покладених на нього управлінських функцій щодо укладення сторонами договору; договір про організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором і має природу адміністративного в обґрунтування вказаного твердження заявник посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 у справі № 140/13650/20, а також від 04.06.2019 у справі №903/605/17, від 05.06.2019 у справі № 234/17657/17, від 19.08.2019 у справі № 813/2803/16, від 04.12.2019 у справі №161/14289/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.03.2023 у справі №150з-23. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "10" травня 2023 р. о 09:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №131. Встановлено учасникам справи строк до 05.05.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо. Іншою ухвалою від цієї ж дати витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №150з-23. На виконання вказаної ухвали, матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду 17.04.2023.

05.05.2023, тобто в межах установленого судом строку, ПП Транс-Сервіс надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає наступне: 22.03.2023 Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації на адвокатський запит Представника ПП «Транс-Сервіс» надало відповідь № 04-05/447, в якій стверджувало, що будь-яких листів з пропозицією щодо укладання тимчасових договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які обслуговуються ПП «Транс-Сервіс», у тому числі за договором № 94 від 20.03.2018, Управлінням не направлялось; разом з тим, перевізник ФОП Кухлєєв О.В. 01.04.2023 на адвокатський запит представника ПП «Транс-Сервіс» у якості відповіді надав лист-пропозицію Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації від 15.03.2023 щодо укладання тимчасових договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які обслуговуються ПП «Транс-Сервіс», у тому числі за договорами № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017; перевізник ТОВ «Експрес» 31.03.2023 у відповіді вих. № 25 на адвокатський запит Представника ПП «Транс-Сервіс» підтвердив, що 15.03.2023 Управління транспорту Харківської військової адміністрації зверталося до їх підприємства з пропозицією взяти на обслуговування на 3 місяці зазначені у запиті маршрути (маршрути ПП «Транс-Сервіс»); 03.04.2023 АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» не допустило до станції автобуси ПП «Транс-Сервіс»; АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» листом повідомило ПП «Транс-Сервіс» про припинення обслуговування автобусів підприємства та зазначило про звернення за відповідним обслуговуванням на ті самі маршрути іншого перевізника ТОВ «Південбудтранс» відповідно до тимчасового договору від 29.03.2023, Управління транспорту ХОВА в особі його керівника повідомило Державну службу України з безпеки на транспорті про розірвання договорів з ПП «Транс-Сервіс», що призвело до не допуску автобусів підприємства на маршрути та накладення на ПП «Транс-Сервіс» штрафів. ПП «Транс-Сервіс» також зазначає, що, незважаючи на збройну агресію рф, введення внаслідок цього воєнного стану в Україні та проведення бойових дій у Харківській області, ПП «Транс-Сервіс» вже у березні 2022 року відновило роботу, продовжувало виконувати умови договорів та спрямовувало свої дії на забезпечення потреб населення у перевезенні пасажирів, за кожною вказівкою виконувало мобілізаційні завдання, евакуаційні рейси тощо, починаючи з 24.02.2022 ПП «Транс-Сервіс» безоплатно надавало допомогу в переміщенні військових, техніки, тощо, після деокупації сіл та міст в Харківської області водії ПП «Транс Сервіс» на транспортних засобах ПП «Транс-Сервіс», ризикуючи життям, виїжджали в райони постійних артобстрілів для евакуації цивільного населення, ПП «Транс-Сервіс» відповідно до актів приймання-передачі транспортних засобів передано у розпорядження військових частин 10 автобусів різних моделей, однак, з грудня 2022 року Управлянням транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняються дії, направлені на розірвання договорів з ПП «Транс-Сервіс». Щодо посилань апелянта на те, що ПП «Транс-Сервіс» звернулося до неналежного суду, ПП «Транс-Сервіс» наводить наступні доводи: відповідно до положень глави 10 ГПК України не може бути підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості закрити провадження у справі щодо забезпечення позову, така процедура передбачена процесуальним законом виключно щодо самого позову; на стадії розгляду заяви про забезпечення доказів чи позову питання щодо визначення юрисдикції є передчасним, бо не подано позовну заяву, отже, неможливо оцінити повною мірою предмет позову та остаточний зміст позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту, характер правовідносин та остаточний суб`єктний складу сторін спору; забезпечення позову у даній справі стосується договорів, які укладені поза конкурсною процедурою, контрагент (перевізник) обраний за особистим рішенням керівником відповідача. ПП «Транс-Сервіс» посилається на висновки щодо вирішення питань юрисдикції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 819/829/17, від 14.05.2019 у справі №918/843/17, у постанові Верховного Суду України від 10.05.2016 у справі № 826/7230/15, від яких Велика Палата Верховного Суду не відступила. ПП «Транс-Сервіс» вказує, що у постанові від 04.06.2019 у справі № 903/605/17 Велика Палата Верховного Суду не зазначала про відступ від протилежних правових висновків Великої Палати (викладених у вищевказаних постановах) про те, що після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки фактично зачіпає майнові інтереси переможця торгів. ПП «Транс-Сервіс» зазначає, що спір, який виник із правовідносин сторін стосовно договорів № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017, не стосується проведення конкурсу, оскарження наказів, розпоряджень прийнятих чи зроблених суб`єктом владних повноважень, а обумовлений необхідністю захисту права сторони господарського договору (цивільно-правової угоди) виконувати обов`язки за договором. ПП «Транс-Сервіс» наполягає на тому, що задля визначення юрисдикції необхідно оцінити предмет, зміст позовних вимог, характер правовідносин та суб`єктний склад сторін як учасників; питання щодо визначення юрисдикції вирішується судом під час відкриття провадження або під час розгляду спору по суті, тоді як згідно зі ст.140 ГПК України порядок розгляду заяви про забезпечення позову не включає оцінку правильності визначення юрисдикції; згідно з ч.1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; згідно зі ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства тобто питання юрисдикції вирішується в інших процедурах і на інших стадіях, відмінних від ст. 140 ГПК України. На думку ПП «Транс-Сервіс», забезпечення позову має інший суб`єктний склад ніж розгляд спору по суті, оскільки в даному випадку заявник, ПП «Транс-Сервіс», просив заборонити укладати договори з іншими перевізниками, отже, коло зацікавлених осіб інше, і стосується дотримання принципів доброчесної конкуренції. Також ПП «Транс-Сервіс» зазначає, що протягом десяти днів від дня звернення до суду із заявою про забезпечення позову ним було подано відповідну позовну заяву, за якою у справі № 922/1203/23 (попередній номер справи 922/1223/23) відкрито провадження, справу призначено до розгляду у Господарському суді Харківської області. Тому, на думку ПП «Транс-Сервіс», просити суд апеляційної інстанції (в даному провадженні з перегляду ухвали про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви) оцінити дотримання правил юрисдикції щонайменше не компетентно, оскільки апеляційний суд, таким чином, фактично надасть вказівку суду першої інстанції, як розглядати справу наперед. ПП «Транс-Сервіс» просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити оскаржувану ухвалу Господарського суду Харківської області у справі №150з-23 від 29.03.2023 в силі.

У судовому засіданні 10.05.2023 представники ПП Транс-Сервіс та Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації підтримали викладену ними письмово правову позицію.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники сторін не висловлювали заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між Приватним підприємством Транс-Сервіс (перевізник) та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації (замовник) було укладено договір №97 від 20.03.2018 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, за умовами якого замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) Харків (АС-3), а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору № 97 від 20.03.2018 року цей договір діє з 05.04.2018 по 04.04.2023 включно і подовженню не підлягає; дія договору припиняється у разі: закінчення терміну, на який його було укладено, терміну дії ліцензії, ліквідації сторони за договором, розірвання договору.

Між цими ж сторонами також укладено договір №55 від 30.05.2017 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, за умовами якого замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) Харків (ст.м. «Ак. Барабашова»), а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору № 55 від 30.05.2017 договір діє з 31.05.2017 року по 30.05.2022 включно і подовженню не підлягає; дія договору припиняється у разі: закінчення терміну, на який його було укладено, терміну дії ліцензії, ліквідації сторони за договором, розірвання договору.

06.02.2023 перевізник листом вих. № 27 звернувся до Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації щодо подовження строку дії Договору № 55 від 30.05.2017 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 512 від 29.04.2022 та підтвердив спроможність виконувати свої зобов`язання за цим договором.

Листом від 15.02.2023 № 05-06/270 (а.с. 13, зворотній бік) Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП Транс-Сервіс про розірвання Управлінням в односторонньому порядку Договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 97 від 20.03.2018.

Листом від 15.02.2023 № 05-06/269 (а.с. 14) Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП Транс-Сервіс, що договір № 55 від 30.05.2017 вважається не дійсним і таким, строк якого вже закінчився, із посиланням на те, що ПП Транс-Сервіс не було надано до Управління листи відповідно до п.53, 4-1 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081.

28.03.2023 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ПП Транс-Сервіс від 24.03.2023 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій підприємство зазначило про намір звернутися з позовом про визнання протиправними дій Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації щодо розірвання Договорів № 97 від 20 березня 2018 року та № 55 від 30 травня 2017 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в односторонньому порядку; визнання укладеним Договору № 97 від 20 березня 2018 року до 04 квітня 2023 року, та, за умови продовження в Україні воєнного стану після 04 квітня 2023 року на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022 року; визнання поновленим Договору № 55 від 30 травня 2017 року на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022.

Із посиланням на вказані обставини, заявник просив суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству Транс-Сервіс виконувати свої зобов`язання за Договорами № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017 на період розгляду спору, у тому числі, але не виключно, шляхом укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) - Харків (АС-3), Слобожанське (Зміївського району) - Харків (ст.м. "АК. Барабашова") з іншими перевізниками, на період розгляду даної справи в Господарському суді Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2023 вказану заяву задоволено частково з наведених вище підстав.

В частині відмови в задоволенні вимоги ПП Транс-Сервіс щодо заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству Транс-Сервіс виконувати свої зобов`язання за Договорами № 97 від 20.03.2018 року та № 55 від 30 травня 2017 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, укладеним між Приватним підприємством Транс-Сервіс та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, ухвала від 29.03.2023 не оскаржена учасниками справи, отже, така відмова не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Апелянт вказує, що предмет позову, з яким ПП Транс-Сервіс має намір звернутися до господарського суду, стосується дій Управління як суб`єкта владних повноважень під час реалізації покладених на нього управлінських функцій щодо укладення сторонами договору, тому, на думку заявника скарги, договір про організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором і має природу адміністративного в обґрунтування вказаного твердження заявник посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 у справі № 140/13650/20, а також від 04.06.2019 у справі №903/605/17, від 05.06.2019 у справі №234/17657/17, від 19.08.2019 у справі № 813/2803/16, від 04.12.2019 у справі №161/14289/17.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже, вказаною процесуальною нормою дійсно передбачено подання заяви про забезпечення позову за правилами підсудності, встановленими для відповідного позову.

Водночас, згідно ч.7 ст.140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу (якою встановлено вимоги до змісту і форми заяви), повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Виходячи зі змісту ст.139, 140 ГПК України, колегія суддів зазначає, що у суду першої інстанції відсутні процесуальні підстави для повернення заяви про забезпечення позову (до подання позовної заяви) з посиланням на порушення заявником правил підсудності.

Місцевий господарський суд розглянув заяву ПП Транс-Сервіс по суті, у відповідності до приписів ч.1 ст.140 ГПК України, якою встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали від 29.03.2023, питання щодо підсудності справи за майбутнім позовом ПП Транс-Сервіс у вказаній ухвалі місцевим господарським судом не розглядалося.

Однак, на думку колегії суддів, зазначене не свідчить про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та підтверджено учасниками справи в судовому засіданні 10.05.2023, ПП "Транс-Сервіс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом у справі № 922/1223/23 до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації та Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації, в якому просить суд: визнати укладеним Договір № 97 від 20 березня 2018 року до 04 квітня 2023 року, та, за умови продовження в Україні воєнного стану після 04 квітня 2023 року - на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022 року; визнати поновленим Договір № 55 від 30 травня 2017 року на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.04.2023 (суддя Жиляєв Є.М.) задоволено клопотання Приватного підприємства «Транс-Сервіс» про об`єднання в одне провадження справ №922/1203/23 та №922/1223/23, об`єднано в одне провадження справи №922/1203/23 та №922/1223/23, передано справу №922/1223/23 на розгляд судді господарського суду Харківської області Жигалкіну І.П., у провадженні якого перебуває справа № 922/1203/23, присвоєно об`єднаній справі №922/1203/23.

У справі №922/1203/23 ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2023 (суддя Жигалкін І.П.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Як повідомили представники сторін у судовому засіданні 10.05.2023, судове засідання у справі №922/1203/23 призначено господарським судом на 18.05.2023; відповідач, Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, однак вказане клопотання іще не розглядалося судом.

Отже, станом на 10.05.2023 Господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі за позовом ПП Транс-Сервіс стосовно спірних договорів № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017, розгляд справи триває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як вбачається з системного аналізу вищенаведених норм ГПК України, для заяв про забезпечення позову до подання позовної заяви дійсно встановлено такі ж правила підсудності, як і для відповідного позову. Однак Господарський процесуальний кодекс України не містить спеціальних норм, що регламентували б дії суду в разі подання такої заяви з порушенням правил підсудності (про що вказує апелянт у скарзі).

Натомість перевірку дотримання цих правил (із відповідними процесуальними наслідками за результатами такої перевірки, зокрема повернення позовної заяви згідно з п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, закриття провадження у справі в порядку п.1 ч.1 ст.231 ГПК України в разі, якщо суд дійде висновку про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства) господарський суд здійснює саме після надходження позовної заяви, дослідивши предмет позову та остаточний зміст позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту, характер правовідносин та остаточний суб`єктний складу сторін спору, а не на стадії прийняття та розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви коли такі дії вчинити неможливо через те, що позов до суду іще не надійшов.

Як уже зазначалося, апелянт вважає, що відповідний спір є адміністративним, тоді як, на думку ПП Транс-Сервіс, спір належить до господарської юрисдикції, при цьому обидві сторони обґрунтовують свою правову позицію посиланнями на практику Верховного Суду, наукові висновки тощо.

За таких обставин, на думку колегії суддів, надання судом апеляційної інстанції (в ході перегляду ухвали господарського суду про забезпечення позову) оцінки змісту спірних договорів на предмет того, чи є вони публічними або ж приватно-правовими, дотриманню ПП Транс-Сервіс правил підсудності тощо було б передчасним і фактично являло б собою невиправдане втручання шляхом надання вказівки господарському суду в іншому судовому провадженні (на що обґрунтовано вказує ПП Транс-Сервіс у відзиві на апеляційну скаргу).

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та пояснень учасників справи, станом на 10.05.2023 процесуальні документи господарського суду у справі №922/1203/23 не містять висновків щодо юрисдикції спору, при цьому у відзиві на позовну заяву у вказаній справі Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської обласної військової адміністрації наполягає на тому, що спір є адміністративним і не підлягає розгляду с порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст.145 ГПК України (ч.7, 8, 9, 10), у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Згідно з ч.13 названої статті, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, норми ГПК України встановлюють наступні можливі дії суду: повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви згідно з ч.7 ст.140 ГПК України у разі якщо заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу (якою встановлено вимоги до змісту і форми заяви); розгляд заяви у відповідності до приписів ч.1 ст.140 ГПК України, за результатами якого суд задовольняє таку заяву або відмовляє в її задоволенні; скасування заходів забезпечення позову згідно з наведеними вище нормами ст.145, 231 ГПК України.

Тобто подальша доля заходів забезпечення позову, у відповідності до приписів вищенаведених процесуальних норм, залежатиме від перебігу розгляду позовної заяви, яку вже прийнято господарським судом до провадження. Зокрема, у разі якщо суд першої інстанції у справі №922/1203/23 закриє провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, заходи забезпечення позову будуть скасовані.

За таких обставин, встановлення в даному провадженні зворотної залежності шляхом впливу результатів апеляційного перегляду ухвали про забезпечення позову на перебіг провадження у справі №922/1203/23, в якій розглядається позов ПП Транс-Сервіс (забезпечений оскаржуваною ухвалою від 29.03.2023, у справі №150з-23), на думку колегії суддів, суперечило б також вищенаведеним приписам ст.145 ГПК України.

Отже, твердження заявника скарги про недотримання місцевим господарським судом правил підсудності, на думку колегії суддів, не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки висновок про таке недотримання є передчасним.

Окрім того, апелянтом ні у скарзі, ні в усних поясненнях у судовому засіданні, не наведено посилань на норму ГПК України, що передбачала б повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви або ж відмову в задоволенні такої заяви у разі якщо суд дійде висновків про те, що спір не підвідомчий господарському суду.

Стосовно інших доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4, 5 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Із поданої Приватним підприємством Транс-Сервіс заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви вбачається, що предметом позову, з яким заявник має намір звернутись до господарського суду, є немайнові вимоги: визнання протиправними дій Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації щодо розірвання зазначених вище Договорів № 97 та № 55 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та визнання поновленими Договорів № 97 від 20.03.2018 та № 55 від 30.05.2017 на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 512 від 29.04.2022.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 у справі №911/3616/21(911/184/22), від 01.05.2023 у справі № 914/257/23 тощо.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що з поданих заявником матеріалів не вбачається доказів того, що Управлінням транспорту ХОД(В)А та Департаментом економіки і міжнародних відносин ХОД(В)А вчиняються дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з іншими перевізниками.

Колегія суддів зазначає, що листів або інших документів, у яких Управлінням та Департаментом було б викладено пропозицію до інших перевізників саме щодо укладення договорів стосовно перевезень на спірних автобусних маршрутах, ПП Транс-Сервіс дійсно не додано до заяви про забезпечення позову.

Однак ПП Транс-Сервіс було надано до суду першої інстанції копії листа від 15.02.2023 № 05-06/270, яким Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП Транс-Сервіс про розірвання Управлінням в односторонньому порядку Договору про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 97 від 20.03.2018, а також листа від 15.02.2023 № 05-06/269, яким Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП Транс-Сервіс, що договір № 55 від 30.05.2017 вважається не дійсним і таким, строк якого вже закінчився.

В апеляційній скарзі заявник також наполягає на тому, що договір № 97 від 20.03.2018 було розірвано в односторонньому порядку, а договір № 55 визнано недійсним і таким, строк якого вже закінчився, зазначає, що законодавством передбачене дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу, тому апелянт вважає, що задоволена вимога ПП Транс-Сервіс віднесена до дискреційних повноважень Управління, і суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження Управління та забороняти йому вчиняти дії, про які просить ПП Транс-Сервіс.

Колегія суддів зазначає, вищевказані доводи заявника скарги фактично стосуються суті спору (під час розгляду якого судом будуть досліджуватись питання наявності/відсутності фактичних і правових підстав для одностороннього розірвання замовником укладеного з перевізником договору в контексті приписів Закону України Про автомобільний транспорт, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини), тоді як обґрунтованість чи необґрунтованість вимог, які будуть заявлені у майбутньому, не може бути предметом оцінки судом як першої інстанції, так і апеляційної під час розгляду заяви про забезпечення позову поданої до пред`явлення позову (відповідну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30.09.2022 у справі № 904/1045/22).

Водночас, надіслання замовником перевізникові вищевказаних листів, а також викладена у скарзі правова позиція дійсно свідчить про намір замовника за обома договорами припинити правовідносини з даним перевізником (ПП Транс-Сервіс). При цьому відомостей про те, що із припиненням таких правовідносин спірні автобусні маршрути будуть скасовані і взагалі не обслуговуватимуться жодним перевізником, матеріали справи не містять.

У судовому засіданні 10.05.2023 представник апелянта зазначив, що іще до постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали, для обслуговування спірних автобусних маршрутів замовник уклав тимчасові договори з іншими перевізниками.

За таких обставин, колегія суддів вважає достатньо обґрунтованим припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування Слобожанське (Зміївського району) - Харків (АС-3), Слобожанське (Зміївського району) - Харків (ст.м. "Ак. Барабашова") з іншими перевізниками може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ПП Транс-Сервіс, за захистом яких він має намір звернутися до суду. А саме, якщо замовником буде укладено договір з іншим перевізником в той час, коли господарський суд розглядатиме позов ПП Транс-Сервіс, вказане підприємство буде позбавлено можливості захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідна заборона відповідає вищенаведеним приписам ст.136, 137 ГПК України, вимогам щодо розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, враховуючи також, що апелянтом у скарзі не наведено посилання на жодні обставини, які б свідчили про те, що вжиті господарським судом заходи забезпечення позову призведуть до порушення прав замовника (який стверджує про відсутність доказів укладення договорів з іншими перевізниками), пасажирів або будь-яких інших осіб.

Колегія суддів додатково зазначає, що місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі правомірно враховано, що ПП Транс-Сервіс, незважаючи на збройну агресію РФ, введення внаслідок цього воєнного стану в Україні та проведення бойових дій у Харківській області, спрямовує свої дії на забезпечення потреб населення у перевезенні пасажирів відповідно до реально існуючого пасажиропотоку, виконує мобілізаційні завдання, евакуаційні рейси тощо. Також, як вбачається з пояснень обох сторін у судовому засіданні 10.05.2023, ПП Транс-Сервіс здійснювало перевезення згідно з договором № 55 від 30.05.2017 і після 30.05.2022, тобто після закінчення строку дії вказаного договору.

Як уже зазначалося, в частині відмови в задоволенні вимоги ПП Транс-Сервіс щодо заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству Транс-Сервіс виконувати свої зобов`язання за Договорами № 97 від 20.03.2018 року та № 55 від 30 травня 2017 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, укладеним між Приватним підприємством Транс-Сервіс та Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, ухвала від 29.03.2023 не оскаржена учасниками справи, отже, така відмова не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що переконливих доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, в апеляційній скарзі не наведено.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.03.2023 у справі №150з-23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.05.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова