РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2023Справа № 910/3404/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

про стягнення 316 863,57 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про стягнення 316 863,57 грн. за Договором постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 № 241609/Т, з яких: 217 722,96 грн. - основна заборгованість, 38 269,68 грн. - пені, 9 862,25 грн. - 3 % річних, 51 008,68 грн. - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків оплати за поставлений позивачем природній газ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 відкрито провадження у справі №910/3404/23. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України; доказів направлення відзиву позивачу. Позивачу встановлено строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

14.04.2023 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, зважаючи на сплату відповідачем суми основного боргу - 217 722,96 грн., позивач просить стягнути з відповідача 38 269,68 грн. - пені, 9 862,25 грн. - 3 % річних, 51 008,68 грн. - інфляція на підставі договору Постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 № 241609/Т. До заяви надано копію Платіжної інструкції в національній валюті № 9039 від 06.04.2023 на суму 217 772,96 грн.

Відповідно до п. 2.ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір по суті.

18.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечував проти позовних вимог. Вказав про сплату основної суми боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також, відповідачем подано контр - розрахунок штрафних санкцій. У відзиві, відповідачем також заявлено про зменшення штрафних санкцій на підставі 551 ЦК України та 233 ГК України.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, суд зазначає, що таке не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Так, 14.04.2023 позивачем подана заява про зменшення позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем основної суми боргу. При цьому, предметом спору, з урахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог є : стягнення з відповідача 38 269,68 грн. - пені, 9 862,25 грн. - 3 % річних, 51 008,68 грн. - інфляція на підставі договору Постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 № 241609/Т.

Отже, предмет спору існує.

14.04.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів відповідача та наданого контр - розрахунку. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, з огляду на безпідставність такого клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву про зменшення позовних вимог, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши надані сторонаии документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко" (Споживач) було укладено Договір Постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 №241609/Т.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу в 2019 році природній газ в об`ємах і в порядку, передбачених цим Договором, а Споживач зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим договором.

Додатковою угодою №1 від 26.12.2019 визначено планові обсяги споживання газу на 2020 рік та продовжено строк дії Договору до 31.12.2020.

Додатковою угодою №1-2 від 21.12.2020 визначено планові обсяги споживання газу на 2021 рік та продовжено строк дії Договору до 31.12.2021.

Відповідно до п. 2.7. Договору фактичний об`єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті Споживачем, підтверджується підписаним між Постачальником та Споживачем актом приймання - передачі газу, що складається на підставі даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 4.6. Договору оплата вартості газу здійснюється Споживачем в наступному порядку:

П. 4.6.1 Оплата вартості планового об`єму поставки здійснюється Споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати, за ціною планового об`єму постачання газу, визначеного в п. 1.2.Договору.

П. 4.6.3. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п.4.6.6. Договору датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

На виконання умов Договору Позивач, за період з січня по грудень 2021 року (включно) передав, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 593 110,56 грн., що підтверджується актами прийому - передачі газу за вказаний період, підписаними Сторонами Договору, які надані позивачем разом з позовною заявою та містяться в матеріалах справи.

Згідно наданої позивачем до матеріалів справи Довідки оборотів рахунку № 361 за 01.01.2021 - 27.02.2023.

Так, станом на 01.01.2021 заборгованість ТОВ "Еко" за Договором складала 50 263,10грн.

У період з 01.01.2021 по 22.02.2023 ТОВ "Еко" вартість спожитого у період з січня по грудень 2021 року природного газу сплачена частково на суму 425 650,70 грн.

При цьому, відповідач частково оплачував вартість спожитого природного газу, та станом на 22.02.2023 у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у сумі 217 722,96 грн. за поставлений/отриманий природний газ.

Як встановлено судом, в процесі розгляду справи відповідач надав докази сплати суми основного боргу у розмірі 217 72,96 грн., згідно платіжної інструкції в національній валюті від 06.04.2023 № 9039, вказані обставини слугували подачею позивачем заяви про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 38 269,68 грн. - пені, 9 862,25 грн. - 3 % річних, 51 008,68 грн. - інфляція за несвоєчасний розрахунок по договору Постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 № 241609/Т.

Заява прийнята судом до розгляду, отже предметом спору є стягнення з відповідача 38 269,68 грн. - пені, 9 862,25 грн. - 3 % річних, 51 008,68 грн. - інфляції.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суду доведено належним чином порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором Постачання природного газу (для не побутових споживачів) від 29.12.2021 №241609/Т, в частині строків оплати за поставлений природній газ на суму 217 722,96 грн.

Так, заявлена до стягнення сума основного боргу (217 722,96 грн.) відповідачем сплачена на користь позивача 06.04.2023, з порушенням строку виконання грошового зобов`язання, встановленого Договором, тобто після звернення з позовом до суду.

Отже, суду доведено, а матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем грошового зобов`язання за поставлений позивачем природній газ.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання за договором, позивачем нараховані відповідачу 9 862,25 грн 3% річних та 51 008,68 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Позивачем нараховано відповідачу 51 008,68 грн інфляційних втрат та 9 862,25 грн. 3% річних за загальний період з 15.11.2021 по 15.01.2023 на заборгованість відповідача.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено що розрахунок здійснений з дотримання вимог щодо періоду нарахування, встановлено його арифметичну правильність, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 51 008,68 грн та 3% річних - 9 862,25 грн. підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 38 269,68 грн. пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 6.2.2. Договору Споживач, у разі порушення строків розрахунків за природний газ, встановлених цим Договором, сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу та нараховується до дати остаточного погашення заборгованості.

У п. 9.3. Договору Сторони погодили, що строк позовної давності для звернення до суду за стягненням пені, інфляційних втрат, 3% річних становить 5 (п`ять) років.

Отже, сторонами договору, було погоджено письмово застосування такого виду відповідальності, як стягнення пені.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, судом встановлено що розрахунок здійснений з дотримання вимог щодо періоду нарахування, встановлено його арифметичну правильність, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 38 269,68 грн. також підлягає задоволенню судом.

Суд не приймає наданий відповідачем у відзиві контр - розрахунок пені, з огляду на таке.

Так, відповідачем у контр - розрахунку штрафної санкції у вигляді пені, зазначено що у період з 05.03.2021 по 15.04.2021 розмір облікової ставки НБУ становив 6 %, у період з 16.04.2021 - 6,5 %, у той час, суд зазначає, що згідно відомостей вказаних на офіційному сайті НБУ, облікова ставка НБУ за вказані періоди становила 6,5 % та 7,5 % відповідно.

При цьому, суд зазначає, що позивачем до позовної заяви надано вірний розрахунок пені, з урахуванням діючої на відповідний період заборгованості ставки НБУ та з урахуванням строків, встановлених ст. 232 Господарського кодексу України.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зазначає, що в обґрунтування заявленого клопотання про зменшення пені, відповідач не надав жодних доказів чи наявності підстав для зменшення судом штрафних санкцій (пені).

Варто зазначити, що відповідач, підписуючи договір та додаткові угоди до нього, усвідомлював, що має оплатити вартість поставленого позивачем природного газу у строки, встановлені таким договором та додатковими угодами, а отже, повинен був розумно оцінити вказані обставини.

Більше того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів його звернення до позивача із заявами, в тому числі, щодо розстрочення сплати заборгованості тощо.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення їх розміру.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Так, 14.04.2023 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог на 217 772,96 грн., яка прийнята судом.

Відповідно о п. 1. Ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 3 266, 59 грн за вимогу про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 217 772,96 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України, у зв`язку з подачею заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені у розмірі 1 486, 35 грн покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 5 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (03039, м. Київ, проспект Науки, 8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 5 ) 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 25 коп. - 3 % річних, 51 008 (п`ятдесят одну тисячу вісім) грн. 68 коп. - інфляції, 38 269 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 68 коп. - пені та 1 486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 5 ) з Державного бюджету України 3 266 (три тисячі двісті шістдесят шість) грн. 59 коп., сплаченого згідно Платіжної інструкції від 28.02.2023 № 718.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко