ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. Справа№ 910/5682/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 25.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 (повний текст складено 01.11.2022)

у справі №910/5682/22 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК"

про стягнення грошових коштів

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ у розмірі 701 590,85 грн. (сімсот одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 85 копійок). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/5682/22 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» грошові кошти: основного боргу - 601 590,85 грн. (шістсот одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 85 копійок) та судовий збір - 9023,86 грн. (дев`ять тисяч двадцять три гривні 86 копійки).

Рішення аргументовано тим, що позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо нездійснення повної оплати вартості отриманої електричної енергії, в результаті чого виникла заборгованість, яка судом задоволена.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5682/22 скасувати в частині стягнення з ТОВ «УМК» основного боргу у розмірі 218 124, 74 грн та закрити провадження в цій частині.

Відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що ним в процесі розгляду справи в суді першої інстанції було здійснено часткову оплату боргу, проте справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін), ухвалу про відкриття відповідач не отримав в результаті чого був позбавлений можливості подати докази часткової оплати боргу. Також апелянт посилається на форс-мажорні обставини у зв`язку з введенням військового стану, які перешкоджали вчасно виконати зобов`язанння.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/5682/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2023.

16.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 розгляд справи призначено на 25.04.2023.

На адресу суду надійшов відзив від представника позивача, у якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги. При цьому позивач підтвердив надходження часткової оплати боргу від позивача у сумі 218 124, 74 грн, проте не погодився з твердженням, що позивач не міг подати ці докази в суді першої інстанції та зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу на підставі тих доказів, що були подані у встановлені процесуальним законодавством строки та були у матеріалах справи станом на дату розгляду справи, а тому рішення прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин справи.

Також від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме копії акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Київські енергетичні послуги» та ТОВ «УМК» за період з 01.01.2022 по 30.11.2022.

У судове засідання 25.04.2023 з`явилися представники сторін.

Клопотання про залучення доказів представник відповідача підтримав, просив задовольнити, представник позивача не заперечив проти залучення указаного акту.

Беручи до уваги відсутність заперечень сторін щодо залучення документів , суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про залучення до матеріалів справи копії акту звірки взаєморозрахунків.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

30.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМК" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 42321013ПВ (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пунктом 3.1. договору передбачено, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору. Згідно з п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Пунктом 5.7. договору встановлено, що оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно з п. 5.1. Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється наступними етапами: - 100 % вартості прогнозованих (заявлених) обсягів споживання електричної енергії у розрахунковому періоді оплачується не пізніше, ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду;

- остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду.

За умовами пункту 6.1. Комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі неотримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, що ним формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі". Наведені обставини підтверджуються додатком № 20 до листа ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 24.06.2022 року № 3/01/3/15642.

На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії протягом лютого 2022 року - травня 2022 року позивачем були сформовані та видані відповідні рахунки на загальну суму 701 590,85 грн., з яких № 42321013/2/1 від 25.02.2022 року на суму 381 483,50 грн. (лютий 2022 року), № 42321013/3/1 від 25.03.2022 року на суму 176 157,00 грн. (березень 2022 року), № 42321013/4/1 від 25.04.2022 року на суму 6161,24 грн. (квітень 2022 року) та № 42321013/5/1 від 25.05.2022 року на суму 137 789,11 грн. (травень 2022 року). Вказані рахунки містять інформацію про дату їх отримання відповідачем.

За період з 01.02.2022 року по 31.05.2022 року відповідачу було нараховано за спожиту електричну енергію 701 590,85 грн., втім відповідач всупереч умовам укладеного договору взяті на себе зобов`язання по оплаті вартості використаної (купованої) електричної енергії у встановлений строк не виконав. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". За умовами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Обсяги споживання відповідачем електричної енергії за період з лютого 2022 року по травень 2022 року підтверджуються відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі», у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, та п. 9.14 Розділу IX, п. 12.4 Розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311.

Зокрема, як вбачається з листа Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (вих. № 3/01/3/15642 від 24.06.2022 року), у лютому 2022 року відповідачем було спожито 114610 кВт*год електричної енергії, у березні 2022 року - 52599 кВт*год електричної енергії, у квітні 2022 року - 1823 кВт*год електричної енергії, у травні 2022 року - 40588 кВт*год електричної енергії.

Судом встановлено, що на підставі отриманої від оператора системи розподілу інформації щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії позивачем були здійснені розрахунки її вартості (щодо кожного місяця споживання окремо) та сформовані відповідні рахунки на оплату на суму 701 590,85 грн., копії яких долучено до позовної заяви. Після звернення з даним позовом до суду відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості на суму 100 000,00 грн, в результаті чого судом першої інстанції було прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог та розглядався спір в межах суми 601 590, 85 грн.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати вартості отриманої електричної енергії, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати настав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, місцевий суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ . Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з розміром заборгованості, яка присуджена судом до стягнення, виходячи з наступного.

За твердженням позивача, станом на день складання позовної заяви (08.07.2022) у відповідача перед позивачем існувала заборгованість з оплати поставленої балансуючої електричної енергії у розмірі 701 590, 85 грн, яка в процесі розгляду справи була зменшена позивачем відповідно до заяви до 601 590, 85 грн.

Проте протягом розгляду справи в суді першої інстанції відповідач частково сплачував заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.11.2020 року № 42321013ПВ, а саме:

- 22.08.2022 - оплата 100 000, 00 грн (платіжне доручення № 2199 від 22.08.2022);

- 26.08.2022 - оплата 50 000, 00 грн (платіжне доручення № 1970 від 26.08.2022);

- 05.09.2022 - оплата 8124, 74 грн (платіжне доручення № 2321 від 05.09.2022);

- 15.09.2022 - оплата 50 000, 00 грн (платіжне доручення № 2345 від 15.09.2022);

- 16.09.2022 - оплата 10 000, 00 грн (платіжне доручення № 2358 від 16.09.2022).

Загальна сума заборгованості, яка була оплачена відповідачем протягом розгляду справи становить 218 124, 74 грн, що не заперечується позивачем.

Копії платіжних доручень були надані відповідачем до апеляційної скарги, в якій він просить їх врахувати при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у Господарському суді міста Києва було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «УМК» за адресою: 03057, м. Київ, вул. Мірошниченко Євгенії, 10-Б, офіс 103, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «вибули» - 15.07.2022 року. З наведеного вбачається, що відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції та не міг вчасно подати докази часткової оплати заборгованості, що є поважними причинами на подання таких доказів в суді апеляційної інстанції.

Пунктом 2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи оплату відповідачем після звернення позивача до суду з відповідним позовом частини суми основного боргу у загальному розмірі 218 124, 74 грн, апеляційний суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №910/5682/22 в частині зазначених позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Решта суми основного боргу в розмірі 383 466, 11 грн відповідачем не погашена, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та відповідно рішення в цій частині - залишенню без змін.

Твердження позивача щодо того, що сума, яка підлягатиме примусовому стягненню зазначатиметься позивачем станом на дату подання виконавчого документа не спростовує доводів апеляційної скарги в частині неповідомлення відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції та наявність часткової оплати заборгованості в процесі розгляду справи Господарським судом міста Києва.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК" підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/5682/22 - скасуванню частково із закриттям провадження в частині стягнення 218 124, 74 грн. Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 278, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/5682/22 скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Закрити провадження у справі № 910/5682/22 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" основного боргу у сумі 218 124, 74 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» (ідентифікаційний код 32670844, адреса: 03057, м. Київ, вул. Мірошниченко Євгенії, 10-Б, офіс 103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код 41916045, адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) грошові кошти: основного боргу - 383 466 (триста вісімдесят три гривні чотириста шістдесят шість) грн. 11 коп. та судовий збір - 9023,86 грн. (дев`ять тисяч двадцять три) грн 86 коп.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код 41916045, адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) з Державного бюджету України 1500. (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. надмірно сплаченого судового збору згідно платіжного доручення № 2574769» від 05.07.2022 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/5692/22.

Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази.

Матеріали справи №910/5682/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.05.2023 після виходу колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук