ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа № 914/940/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Львів

про стягнення 360 806,89 грн

за участю представників:

від позивача: Дятлов О.Л. - адвокат

від відповідача: Супрун О.О. - представник

Обставини розгляду справи.

22.03.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Львів про стягнення 360 806,89 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01.05.2023.

26.04.2023 представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (вх. № 10349/23 від 26.04.2023).

Заяви про відвід суду не поступали.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.10.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір №90520-659-19518 про постачання електричної енергії споживачу, на виконання умов якого відповідачу за грудень 2022 року було реалізовано електроенергію вартістю 751 156,47 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманої електроенергії виконав частково, заборгованість за спожиту електроенергію становить 360 806,89 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 360 806,89 грн.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 360 806,89 грн, зазначивши, що причиною неналежного виконання умов договору є недостатнє бюджетне фінансування. Також просив не покладати на відповідача судові витрати.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

26.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (споживач) було укладено договір №90520-659-19518 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу та додатки до нього.

За цим договором постачальник (позивач) зобов`язувався постачати споживачу (відповідачу) електричну енергію ДК 021:2015-09310000-5-Електрична енергія, а споживач зобов`язувався прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах цього договору (п. 2.1. договору).

На виконання умов вищевказаного договору, позивач у грудні 2022 року поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 751 156,47 грн, що підтверджується актом про прийняття-передавання товарної продукції №22121 від 31.12.2022.

Згідно 5.6. договору споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки передбачені додатком №2 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунків, який є додатком №2 до договору, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії здійснюється за тарифами згідно з договором про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу.

Згідно п. 2 Порядку розрахунків, розрахунковим періодом вважається календарний місяць (з першого по останнє число місяця).

Пунктом 5 Порядку розрахунків передбачено, що остаточний розрахунок споживача здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка.

Згідно абз. 2 п. 7 Порядку розрахунків, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 20 операційних днів з дня отримання рахунку, але не пізніше останнього календарного дня місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

22.12.2022 за отриману електроенергію відповідач сплатив позивачу 390 349,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5534 від 22.12.2022.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості електроенергії, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 360 806,89 грн заборгованості за спожиту електроенергію.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. ст. 275 ГК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору №90520-659-19518 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу від 26.10.2022 позивач у грудні 2022 року поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 751 156,47 грн, що підтверджується актом про прийняття-передавання товарної продукції №22121 від 31.12.2022, однак відповідач частково розрахувався за отриману електроенергію, у відзиві на позовну заяву підтвердив наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 360 806,89 грн, зазначивши, що причиною неналежного виконання умов договору є недостатнє бюджетне фінансування. Доказів погашення заборгованості суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 360 806,89 грн заборгованості за спожиту електроенергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як встановлено судом, у поданому через канцелярію суду до початку розгляду справи №914/940/23 по суті відзиві на позовну заяву відповідач визнав позов.

Позивачем при поданні позову згідно платіжного доручення №132122 від 16.03.2023 було сплачено 5 412,10 грн судового збору.

Таким чином, позивачу підлягає до повернення 50% сплаченого ним судового збору.

Оскільки спір виник з вини відповідача, решту 50% судового збору необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів, вул. Шевченка, 1 (ідентифікаційний код 42092130) 360 806,89 грн заборгованості за спожиту електроенергію, 2 706,05 грн судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів, вул. Шевченка, 1 (ідентифікаційний код 42092130) судовий збір в сумі 2 706,05 грн, сплачений платіжним дорученням №132122 від 16.03.2023.

4 Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 01.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 08.05.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.