ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 р. Справа№ 911/1737/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.03.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури

на додаткове рішення Господарського суду Київської області

від 01.12.2022 (повний текст складено 06.12.2022)

у справі № 911/1737/20 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: 1) Міністерства інфраструктури України,

2) Державного підприємства "Украерорух",

3) Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

про відшкодування 3 489 983, 55 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2022 у справі №911/1737/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Київської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" 37580, 38 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У іншій частині заяви - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що додаткове рішення постановлено з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права - абз. 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», та порушенням норм процесуального права - статей 14, 89, частин 1, 3 статті 41, частини 2 статті 45, абз. 2 частини 5 статті 53, частин 1-5 статті 126, пункту 2 частини 4 статті 129, статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, з посиланням на постанови Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №923/547/21 та від 10.02.2020 у справі №911/2686/18, зазначає, що судом не прийнято до уваги те, що в силу положень частин 1, 3 статті 41, частини 2 статті 45, абз. 2 частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор у вказаній справі є самостійним учасником справи (органом, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб), а не позивачем. При цьому за змістом частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а згідно з нормами пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача.

З огляду на викладене, прокурор вважає, що внаслідок постановлення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, пред`явленого в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України як Уповноваженого органу управління, до сфери якого належить ДП «Украерорух», та власника майна, закріпленого на праві господарського відання за вказаних державним підприємством, відповідно до вимог частини 1 статті 126, пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України є підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з Міністерства інфраструктури України як позивача у вказаній справі.

Крім того, прокурор зазначає, що мотивів обґрунтування фактично стягнутих з обласної прокуратури витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 37580,38 грн з огляду на визначені частиною 4 статті 126 та частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване додаткове рішення не містить.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач подав відзив, у якому просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Оскаржуване додаткове рішення - без змін. Відповідач зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 05.10.2022 по справі №923/199/21 зробила висновок про те, що у положеннях статей 123, 129 ГПК України визначено загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на корись якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом. За змістом статей й42, 46, 53, 56 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статус сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж самі права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що прокурор у даному випадку самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Відповідач просив також покласти на апелянта витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 12000,00 грн, а у випадку проведення більше одного засідання, у розмірі, що буде визначений відповідно до поданих протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду документів згідно статті 129 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу надано не було, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

В судове засідання представники позивачів не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивачів.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У червні 2020 року Бориспільська місцева прокуратура звернулася до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства "Украерорух" та Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про відшкодування завданих збитків, а саме стягнення з відповідача на користь РСП «Київцентраеро» ДП «Украерорух» збитків у розмірі 3489983,55 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №911/1737/20 позов Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства "Украерорух" та Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про відшкодування 3 489 983,55 грн залишено без розгляду.

У задоволенні позову Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України відмовлено повністю.

15.11.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій відповідач стягнути на його користь 51580,38 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2022 у справі №911/1737/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Київської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" 37580, 38 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У іншій частині заяви - відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами частин 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8, 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати, заявлені до відшкодування, мають бути документально підтвердженими та доведеними. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем було надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6130 від 12.07.2018, Договір про надання правової допомоги №16/09 від 16.09.2020, довіреність № від 15.09.2020, копію звіту про надання юридичних послуг від 10.11.2022 на суму 51 580,38 грн., Акт надання послуг № 50 від 31.10.2020 на суму 15 000,00 грн., Акт надання послуг № 77 від 30.11.2020 на суму 8 080,38 грн., Акт надання послуг № 71 від 31.12.2020 на суму 5 000,00 грн., Акт надання послуг № 64 від 31.01.2021 на суму 3 500,00 грн., Акт надання послуг № 7 від 28.02.2021 на суму 4 000,00 грн., Акт надання послуг № 28 від 31.03.2021 на суму 2 500,00 грн., Акт надання послуг № 45 від 30.04.2021 на суму 2 500,00 грн., Акт надання послуг № 68 від 30.06.2021 на суму 2 500,00 грн., Акт надання послуг № 31 від 31.07.2022 на суму 3 500,00 грн., Акт надання послуг № 57 від 30.09.2022 на суму 2 500,00 грн., Акт надання послуг № 69 від 03.11.2022 на суму 2 500,00 грн., платіжне доручення № 3191 від 28.12.2020 на суму 15 000,00 грн., платіжне доручення № 3185 від 28.12.2020 на суму 8 080,38 грн., платіжне доручення № 1017 від 16.04.2021 на суму 5 000,00 грн., платіжне доручення № 1271 від 20.05.2021 на суму 3 500,00 грн., платіжне доручення № 1004 від 16.04.2021 на суму 4 000,00 грн., платіжне доручення № 1355 від 26.05.2021 на суму 2 500,00 грн., платіжне доручення № 1892 від 05.08.2021 на суму 2 500,00 грн., платіжне доручення № 473 від 28.09.2022 на суму 3 500,00 грн.

За приписами частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, представник прокуратури у поданих до суду 01.12.2022 поясненнях просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, представник прокуратури зазначив, що витрати на правничу допомогу необхідно стягувати саме з позивачів, якими у вказаній справі виступають Міністерство інфраструктури України, Державне підприємство "Украерорух" та Регіональний структурний підрозділ Київського районного центру "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Міністерством інфраструктури України також подано заперечення на заяву відповідача, у яких позивач-1 зазначив, що Сергєєв Петро Олександрович не є адвокатом, що виключає можливість представництва ним інтересів позивача. Міністерство інфраструктури України вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 51580,38 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням витраченого часу.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Крім того, за висновками Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, дослідивши надані заявником докази суд першої інстанції зазначив, що що послуги згідно акту надання послуг № 7 від 28.02.2021 на суму 4 000,00 грн., акту надання послуг № 28 від 31.03.2021 на суму 2 500,00 грн., акту надання послуг № 45 від 30.04.2021 на суму 2 500,00 грн., акту надання послуг № 68 від 30.06.2021 на суму 2 500,00 грн. надавалася в процесі розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 про призначення експертизи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі № 911/1737/20 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі № 911/1737/20 залишено без змін.

Таким чином, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу за означеними актами задоволенню не підлягають.

Вимоги за актом надання послуг № 71 від 31.12.2020 на суму 5 000,00 грн. задоволено судом частково на суму 2 500,00 грн, оскільки вказаний акт було складено за участь у судових засіданнях 10.12.2020 та 24.12.2020, проте судове засідання 10.12.2020 не відбулося.

Водночас, суд зазначив, що заявлений позивачем розмір судових витрат в розмірі 37580,38 грн доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а прокуратурою не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі.

Місцевий господарський суд також звернув увагу на те, що до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6130 від 12.07.2018, виданого Сергєєву П.О. на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 14.06.2018 № 14 та посвідчення адвоката №КВ6130 від 12.07.2018.

Доказів того, що вказані документи визнані у передбаченому законом порядку недійсними або є скасованими, матеріали справи не містять.

Також відсутні докази щодо припинення права Сергєєва П.О. на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи викладене, твердження Міністерства інфраструктури України про те, що Серггєв Петро Олександрович не є адвокатом, що виключає можливість представництва ним інтересів позивача, обґрунтовано відхилено судом.

Стосовно доводів прокурора про те, що витрати на правничу допомогу необхідно стягувати саме з позивача-1 - Міністерство інфраструктури України, оскільки звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 зазначеного Кодексу).

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до частини 3 статті 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положення статей 123, 129 ГПК України визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засадах обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

За змістом статей 42, 46, 53, 56 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.

Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №923/199/21 від 05.10.2022 та у постанові Касаційного господарського суду у справі №906/433/19 від 08.11.2022.

Враховуючи наведене, витрати на професійну правничу допомогу, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" у зв`язку з розглядом судом справи № 911/1737/20, обґрунтовано покладено на прокуратуру.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розміру стягнутої правничої допомоги. Так, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, та беручи до уваги заперечення прокурора та позивача-1 щодо стягнення, заявлених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає принципам справедливості, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням обставин даної справи та не є розумним та виправданим в даних правовідносинах.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката, заявлені позивачем до стягнення, підлягають задоволенню в сумі 13000,00 грн та покладаються на Київську міську прокуратуру.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 2 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а додаткове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2022 у справі №911/1737/20 зміні.

Крім того, як зазначалось вище, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем заявлено про стягнення з апелянта витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 12000,00 грн.

На підтвердження понесення вказаних витрат відповідачем надано копії: додаткової угоди від 22.03.2023 до договору №16/09 про надання правової допомоги від 16.092020; рахунка на оплату №23 від 22.03.2023 на суму 9000,00 грн, платіжної інструкції №79 від 24.03.2023 на суму 9000,00 грн (оплата за надання правової допомоги зг.рах. №23 від 22.03.2023). Крім того в матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6130 від 12.07.2018, договір про надання правової допомоги №16/09 від 16.09.2020 та довіреність №1 від 15.09.2020.

З огляду на встановлене вище та враховуючи те, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено в частині, колегія суддів вважає, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" розмір витратна правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, у сумі 4000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2022 у справі №911/1737/20 задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2022 у справі №911/1737/20 змінити.

Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" (01054, місто Київ, вул. Франка Івана (Шевченківський р-н), будинок 15-А, ідентифікаційний код 38619176) 13 000 (тринадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

У іншій частині заяви відмовити.

Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" (01054, місто Київ, вул. Франка Івана (Шевченківський р-н), будинок 15-А, ідентифікаційний код 38619176) 4 000 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесену Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/1737/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 03.05.2023.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка