ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.05.2023м. ДніпроСправа № 904/2235/23

за позовом Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, м. Дніпро в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "МКТ.", м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Рент Плюс", м. Дніпро

про забезпечення позову

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звертається до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю МКТ. та Товариства з обмеженою відповідальністю Урбан Рент Плюс про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2452 від 21.12.2022 об`єктів нерухомого майна - багатофункціональну будівлю - літ. А-1, площею 51,6 кв.м, розташовану за адресою: вул. Робоча, 75в у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Судовий збір за подання позову прокурор просить стягнути з відповідачів на користь його платника - Дніпропетровської обласної прокуратури.

Ухвалою суду від 05.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.06.2023.

Разом із позовом прокурором подана заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на багатофункціональну будівлю літ. А-1 загальною площею 56,1 кв.м, розташовану по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №101;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Урбан Рент Плюс () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі літ. А-1 загальною площею 56,1 кв.м, розташованої по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, відомості щодо яких внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог Іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Узагальнюючі підстави обґрунтування поданої заяви зводяться до наступного.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2022 у справі № 904/1741/22 задоволено у повному обсязі позовну заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, зобов`язано ТОВ МКТ. повернути Дніпровській міській раді земельну ділянку площею 56 кв.м, розташовану по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд.

Під час розгляду справи судом встановлено обставини, які відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, а саме: скасовано державну реєстрацію прав на багатофункціональну будівлю літ. А-1 загальною площею 51,6 кв.м, розташовану по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, за ТОВ МКТ. від 15.04.2020 №36291831, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., з одночасним припиненням речових прав ТОВ МКТ. на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Зазначене рішення суду набрало законної сили відповідно до вимог чинного законодавства.

Під час розгляду справи № 904/1741/22 прокурор звертався до суду із заявою про забезпечення позову, однак у її задоволенні було відмовлено з підстав недоведення, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомості може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Після вирішення судом спору, з метою ухилення від виконання рішення суду, на підставі договору купівлі-продажу № 2452 від 21.12.2022, за ТОВ Урбан Рент Плюс зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна (що був предметом розгляду у даній справі) загальною площею 51,6 кв.м, розташований по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Відповідно, право власності на спірне нерухоме майно згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно за ТОВ МКТ. припинено 21.12.2022 (індексний номер рішення: 65867754).

Відтак, ТОВ МКТ., будучи достовірно обізнаним про результати розгляду справи № 904/1741/22, з метою ухилення від виконання зазначеного рішення суду, здійснив відчуження спірного майна на користь ТОВ Урбан Рент Плюс.

Запропонований захід забезпечення позову заявник вважає цілком достатнім та таким, що відповідає вимогам розумності й співмірності.

Правовою підставою заяви про забезпечення позову прокурор зазначає статті 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, численну практику Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду.

Викладені прокурором обставини щодо рішення суду від 03.10.2022 у справі № 904/1741/22 та відчуження спірного майна на користь ТОВ Урбан Рент Плюс, відповідають дійсності, а також, серед іншого, покладені в основу обґрунтування позову до ТОВ "Урбан Рент Плюс" у справі № 904/2235/23.

Розглянувши заяву Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У спорах з позовними вимогами немайнового характеру необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

При цьому в таких немайнових спорах суд досліджує, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведену правову позицію викладено, зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Оцінюючи наведені прокурором обставини, в обґрунтування заяви про забезпечення позову та надані докази, суд доходить висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої статті 42 цього Кодексу учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Отже, учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Очевидно, що позов у справі № 904/2235/23, у забезпечення якого прокурор просить вжити запропоновані заходи забезпечення, викликаний вчиненням відповідачем у справі № 904/1741/22 дій з відчуження спірного об`єкта нерухомості після набрання рішенням у цій справі законної сили.

Так, предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу №2452 від 21.12.2022 об`єкта нерухомого майна - багатофункціональної будівлі літ. А-1 загальною площею 51,6 кв. м, розташованої по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; індексний номер: 65867754; номер відомостей про речове право: 48780991).

На час звернення прокурора до суду, власником спірного нерухомого майна є Товариство з обмеженою відповідальністю Урбан Рент Плюс ().

Надаючи оцінку діям ТОВ "Урбан Рент Плюс" щодо придбання у власність спірного об`єкта нерухомості за вказаним договором, суд вважає недобросовісною також і його поведінку в контексті загальних засад цивільного законодавства та договірних зобов`язань, передбачених статтями 3, 509 Цивільного кодексу України.

Крім того, на користь ТОВ Урбан Рент Плюс було відчужено й інше майно, що є предметом судового розгляду в інших справах: №904/1732/22, №904/1743/22, №904/1742/22, №904/1734/22, №904/1741/22, №904/1729/22, №904/1731/22, 904/2878/22, 904/2880/22.

За вказаних обставин у разі невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову у цій справі цілком можливе чергове відчуження «Урбан Рент Плюс» спірного об`єкта нерухомості й створення ситуації появи нових власників спірного об`єкта нерухомості, а відтак і нових судових спорів.

Тому, суд вважає, що обрані прокурором заходи забезпечення позову до вирішення судом спору по суті, з урахуванням поведінки сторін у справі, що розглядається, узгоджуються з критеріями співмірності, розумності, обґрунтованості та адекватності.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на багатофункціональну будівлю літ. А-1 загальною площею 56,1 кв.м, розташовану по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №101.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Урбан Рент Плюс () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі літ. А-1 загальною площею 56,1 кв.м, розташованої по вул. Робоча, 75в у м. Дніпро, відомості щодо яких внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог Іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо..

Стягувач: Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (пр. Дмитра Яворницького, 38м, Дніпро, 49044; ідентифікаційний код: 02909938), в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код: 26510514).

Боржник: Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан Рент Плюс» (49000, місто Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, кім. 4, ідентифікаційний код 43735165).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05.05.2023.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 06.05.2026 включно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Я.С. Золотарьова