ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1388/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання Абадей М.О.

учасники справи явку представників в судове засідання не забезпечили

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 (повне рішення складено 04.01.2023, суддя Горохов І.С.) у справі №908/1388/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив", м. Київ

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

про стягнення 1 900 434,39 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на свою користь заборгованості в сумі 1 465 000 грн, 3% річних в сумі 51 901,32 грн та інфляційних втрат в сумі 383 533,07 грн.

У позові позивач також просив суд зазначити в рішенні у справі за даним позовом про нарахування 3% річних до моменту виконання такого рішення відповідачем з вказівкою на правила розрахунку остаточної суми таких платежів щодо основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору №268(3)20УК/53-121-01-20-09480 від 30.06.2020 в частині повної оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 позов задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімлаборреактив" основний борг у сумі 1 465 000, 00 грн, інфляційні втрати в сумі 383 533,07 грн, 3% річних у сумі 51 901,32 грн, судовий збір у сумі 22 805,21 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн; органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нараховувати 3 % річних за формулою: сума 3 % річних = сума залишку основного боргу х 3 % х кількість днів прострочення : 365, починаючи з 11.01.2022 до моменту виконання рішення.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 в оскаржуваній частині скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- стягнуті місцевим господарським судом витрати на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих послуг; ціною позову та значенням справи для сторін;

- справа №908/1388/22 не є складною та не обтяжена значною кількістю доказів, нормативно - правове регулювання спірних відносин з постачання товару є загальнодоступним та не потребувало витрат додаткового часу на його вивчення;

- ціна позову не має впливати на розмір витрат на професійну правничу допомогу;

- публічний інтерес до справи №908/1388/22 відсутній;

- при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критеріїв їх реальності та розумності;

- судом першої інстанції безпідставно відхилені заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи від 23.01.2023 для розгляду справи № 908/1388/22 визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів: Кощеєва І.М., Чус О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2023 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Запорізької області справу №908/1388/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження справи до суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22; розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 02.05.2023.

01.05.2023 від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване введенням на території України воєнного стану; тимчасовою окупацією території, на якій знаходиться Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція»; неможливістю забезпечення явки в судове засідання іншого представника, ніж Погосян С.Г., яка прийматиме участь в судовому засіданні по іншій справі.

У судове засідання 02.05.2023 сторони явку представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, доводи та вимоги апеляційної скарги колегія суддів переглядає оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно положень статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, в постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у поданому позові зазначено про орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести під час розгляду справи №908/1388/22, в сумі 38 000,00 грн (розраховані як 2% від ціни позову та округлені до найближчих 100 грн).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії наступних документів:

- договору про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) №01/22(26) від 04.01.2022, за умовами якого адвокат Вінокуров В.О. взяв на себе зобов`язання надавати Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімлаборреактив» (клієнту) правничу допомогу та представляти його інтереси в будь яких, в тому числі господарських справах; повноваження адвоката та конкретні умови виконання окремих доручень клієнта за цим договором визначаються сторонами у додаткових угодах до договору; розмір гонорару та порядок розрахунків визначається у виставленому адвокатом на користь клієнта рахунку та/або у звіті про надану правничу допомогу;

- додаткової угоди від 01.08.2022 до договору №01/22(26) від 04.01.2022, за умовами якої адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу та представляти його інтереси в Господарському суді Запорізької області, Господарському суді м.Києва та перед третіми особами з питань стягнення заборгованості з ДП «НАЕК «Енергоатом» за договором поставки №268(3)20УК/53-121-01-20-09480 від 30.06.2020; попередній розрахунок гонорару адвоката згідно п. 3 цієї угоди становить 2% від ціни позову, округленої до найближчих 100,00 грн; остаточний розрахунок гонорару адвоката визначається у звіті про надану правничу допомогу та/або виставленому адвокатом на користь клієнта рахунку;

- довіреності №01/12-20/В від 01.12.2020, якою визначений перелік прав адвоката Вінокурова В.О. в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімлаборреактив»;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6775/10 від 27.06.2018.

Як вбачається з матеріалів справи №908/1388/22, позовна заява від імені позивача, а також претензія №268-П від 01.08.2022 підписані адвокатом Вінокуровим В.О., який приймав участь в судових засіданнях суду першої інстанції 05.10.2022, 11.11.2022 (в режимі відеоконференції).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Верховний Суд у додатковій постанові від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 зазначив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи №908/1388/22, у відзиві на позовну заяву від 25.10.2022 відповідачем викладені заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн з посиланням на те, що такі витрати не підтверджені належними та достатніми доказами, а їх розмір є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Предметом позову у справі №908/1388/22 є стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат за договором поставки, тому підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин в даному питанні не змінювалось, справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль.

Колегія суддів враховує, що позивачем з урахуванням п. 4 додаткової угоди від 01.08.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/22(26) від 04.01.2022 не надані докази остаточного розрахунку гонорару (звіт про надану правничу допомогу та/або рахунок на оплату), водночас надання адвокатом Вінокуровим В.О. адвокатських послуг позивачу у справі підтверджується дослідженими вище доказами, які враховуються судом при вирішенні питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу та визначенні розміру таких витрат з урахуванням критеріїв їх реальності та розумності.

Як вбачається з матеріалів справи №908/1388/22, розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн визначений виходячи з відсоткової ставки (2%) від ціни позову з заокругленням до найближчих 100 грн (1 900 434,39 грн х 2%).

Суд першої інстанції, з урахуванням наданих позивачем документів та вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, визнав заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн співмірним, обґрунтованим та пропорційним предмету спору та зазначив, що заперечення відповідача є безпідставними.

Апеляційний господарський суд не в повному обсязі погоджується з таким висновком місцевого господарського суду.

З урахуванням доказів на підтвердження вчинення адвокатом Вінокуровим В.О. необхідних процесуальних дій та складності спору заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн є завищеними; посилання на те, що такі витрати складають 2% від ціни позову та є співмірними передчасне, з огляду на те, що позивач не довів того, що витрати на правничу допомогу у визначеній ним сумі були необхідними та неминучими. Колегія суддів зазначає, що співмірність визначається не від ціни позову, а з урахуванням критеріїв дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності понесених витрат на професійну правничу допомогу, складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши обставини справи, встановивши обсяг виконаних адвокатом Вінокуровим В.О. робіт, колегія суддів вважає співрозмірними витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 в оскаржуваній частині як таке, що прийнято при невідповідності висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 277, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу до 20 000,00 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1388/22 залишити без змін.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Запорізької області від 30.01.2023 у справі №908/1388/22 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 05.05.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус