ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 року м. Дніпро Справа № 904/2683/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

представник позивача: Русанова В. В. (в режимі відеоконференції)

представник відповідача: Чобанюк Т. М. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року у справі №904/2683/22

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за охорону вантажу у загальному розмірі 1 248 143, 48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" із позовом про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 1 082 805,72 грн., збору за зберігання вантажу у розмірі 123 373,68 грн. та збору за охорону вантажу у розмірі 41 964,08 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року у справі №904/2683/22 позов задоволено.

Суд стягнув з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 1 082 805, 72 грн., збір за зберігання вантажу в розмірі 123 373, 68 грн, збір за охорону вантажу в розмірі 41 964, 08 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 722, 15 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року у справі № 904/2683/22 та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, чим порушив норми матеріального та процесуального права, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд ухвалив рішення про стягнення плати за користування вагонами за відсутності вини відповідача, оскільки зобов`язання щодо доставки вантажу, що надійшов на адресу Відповідача, покладено на Позивача, а тому, факт затримки спірних вагонів свідчить лише про те, що Позивачем не належним чином виконуються взяті на себе зобов`язання по Договору щодо доставки вагонів Вантажоодержувачу.

Крім того, затримка спірних вагонів на шляху прямування на адресу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» мала місце внаслідок дії обставин непереборної сили, про які Позивач був обізнаний та повідомлений, та які виключають вину АТ «ПІВДГЗК» у виникненні затримки вагонів.

Апелянт зазначає те, що оскільки отримувачем 14 вагонів, а саме: №№ 60400322, 60415106, 60415411, 61541132, 63005508, 63065353, 63189658, 63273023,63381180,63717524, 65385643, 67877068, 68730175, 68750801 є ТОВ «Метинвест-СМЦ», а не АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», то АТ «ПІВДГЗК» не повинен сплачувати збір за охорону вантажу.

Також апелянт посилається на те, що вимоги Позивача про стягнення з АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» 123 373,68 грн. (з ПДВ) збору за зберігання вантажу є необґрунтованими, з огляду на те, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та їх зберігання це дії, які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше.

Апелянт вважає, що відповідно до телеграмного розпорядження позивача №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами та зборів під час воєнного стану в України, відтак, замовник звільняється від плати за користування вагонами за час запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/ призначення, проведення бойових дій або тимчасової окупації.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі № 904/2683/22 та відмови у задоволені позовних вимог АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» до АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року у справі №904/2683/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.04.2023 року об 09:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

В судовому засіданні 12.04.2023 року було оголошено перерву до 08.05.2023 року.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги ( відзив на апеляційну скаргу).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, відповідач) було укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 (далі договір).

Згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Кривий Ріг через спарену стрілку № 2/4 в парній горловині станції і яка обслуговується локомотивом власника колії.

Межею під`їзної колії є сигнальний знак "Межа під`їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу "Ч" станції Допоміжна власника колії на відстані 4779 м від стрілки примикання (п. 1 договору).

Згідно з пунктом 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

У пункті 5 договору сторони узгодили, що передача (здача) вагонів на під`їзну колію здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.;

- передача розбірних поїздів, маршрутів завантажених аглорудою та вапняком за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на під`їзду колію передається по телефону прийомоздавальником ватажу та багажу станції Кривий Ріг прийомоздавальнику вантажу та багажу власника колії, не пізніше ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Відповідно до пункту 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії.

Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії.

Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

За умовами пункту 7 договору кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить не більше 57 вагонів (228 вісей), для вагонів-обкотишовозів не більше 60 вагонів (240 вісей).

Про готовність вагонів до забирання маневровий диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ власника колії повідомляє по прямому телефонному зв`язку маневреного диспетчера станції Кривий Ріг, не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з подальшим письмовим підтвердженням за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.199 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (п. 8 договору).

З під`їзної колії вагони повертаються:

- завантажені маршрути цілими составами, які сформовані згідно з ПТЕ і планом формування поїздів;

- порожні вагони у тій кількості, в якій були передані на під`їзду колію.

Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на одну із приймально-відправних колії № 1-11 станції Допоміжна.

Приймально-здавальні операції у технічному та комерційному відношеннях здійснюються на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна (п. 9 договору).

В пункті 10 договору встановлено, що з під`їзної колії вагони здаються:

- навантажені маршрути через інтервал часу 1,5 год.;

- інші вагони за повідомленнями по мірі готовності у кількості, не менше 40 вісей.

Згідно з пунктом 11 договору середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів по основних масових вантажах:

- вивантаження: ст. Концентрат (Агломераційний цех): Аглоруда (колія №12) 94 ваг.; Аглоруда (колія №13) 94 ваг.; Вапняк (колія №15) 188 ваг.; Коксова дрібниця (колія №14) 111 ваг.; Вугілля АШ (колія №14) 111 ваг.

- навантаження: ст. Агломерат: Агломерат (колія №19) 352 ваг., Концентрат залізорудний (РФЗ-1, колія №11) 120 ваг.; ст. Концентрат: Концентрат залізорудний (колія №11) 114 ваг., Концентрат залізорудний (колія №10) 114 ваг., Концентрат залізорудний (колія №38) 123 ваг., Концентрат залізорудний (РЗФ-1 колія №17) 74 ваг.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Пунктами 12, 13 договору передбачено, що для під`їзної колії встановлюється загальний єдиний термін перебування усіх вагонів 25,1 година.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів 12,782км в обидва кінці, в тому числі, 9,558км на балансі залізниці та 3,224км на балансі власника колії.

Згідно з пунктом 14 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 22.01.2020) за умовами цього договору вагони подаються: ТОВ "Метінвест-СМЦ"; ТОВ "Транспортно-виробнича компанія"; ТОВ "Метінвест - СМЦ", філія ТОВ "Метінвест - СМЦ" в м. Кривий Ріг.

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно з табл. 1, табл. 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1);

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Власник колії відшкодовує залізниці витрати на утримання смуги відведення за 2019 рік в розмірі 21 253,93 грн за рік без ПДВ.

Списання здійснюється з особового рахунку власника колії.

Збори і плата вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 16 договору встановлено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У пункті 20 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 12.12.2019) сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 21 грудня 2019 року до 20 грудня 2024 включно.

Доказів припинення або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

У лютому 2022 року за залізничними накладними (т. 1 - арк.с. 41-265; т. 2 - арк.с. 1-304, т. 3 - арк.с. 1-141) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача АТ "ПівдГЗК" власні (порожні та завантажені) залізничні вагони.

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг.

З наявних у матеріалах справи актів загальної форми ГУ-23 станції Кривий Ріг було складено акти загальної форми ф.ГУ-23 №357 від 28.02.2022, 386 від 05.03.2022, №№394, 395 від 06.03.2022, №398 від 07.03.2022, № 401 від 08.03.2022, №402 від 09.03.2022, №№407, 408, 409, 410 від 10.03.2022, №411 від 11.03.2022, №№420, 421, 425 від 12.03.2022, №№428, 433, 434,435 від 14.03.2022, № 438, 439 від 15.03.2022, №442 від 16.03.2022, №444 від 17.03.2022.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 №№ 09039129, 10039130. 11039132, 11039133, 13039005, 13039137, 15039145, 16039147, 17039150, 17039151, 18039153, 19039160, 01049182, 01049181 в сумі 1 082 805,72грн., збір за зберігання та охорону вантажу за накопичувальними картками ф.ФДУ-92 №№09039012, 10039015, 10039016, 10039017, 14039027, 14039029, 16039031, 16039032, 17039037, 17039038, 14039025, 16039030, 17039036 в загальній сумі 165 337,76 грн.

Звертаючись до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" із позовом про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 1 082 805,72 грн., збору за зберігання вантажу у розмірі 123 373,68 грн. та збору за охорону вантажу у розмірі 41 964,08 грн., позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору № ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 15.12.2019 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" та порушенням ним вимог статей 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що затримка вагонів, а також всі витрати що були понесені залізницею у зв`язку із вжиттям заходів до збереження вантажу, сталися з вини Відповідача і повинні бути ним відшкодовані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з перевезення вантажів та експлуатації залізничної колії.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

За приписом статті 46 Статуту залізниці України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6 роз`яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 (з подальшими змінами та доповненнями) порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Статтею 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок та умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі Правила користування вагонами)

Відповідно до п. 6 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату (п. 2 Правил користування вагонами).

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (п. 3 Правил користування вагонами).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника (п. 4 Правил користування вагонами).

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (п. 5 Правил користування вагонами).

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колії, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях (п. 7 Правил користування вагонами)

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил користування вагонами)

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п. 9 Правил користування вагонами).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п. 10 Правил користування вагонами).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника (п. 12 Правил користування вагонами).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил користування вагонами).

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (п. 14 Правил користування вагонами).

За час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків (п. 15 Правил користування вагонами).

Ставки за користування вагонами встановлені у таблиці 1 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (далі Збірник тарифів). При визначенні часу користування вагонами і контейнерами час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Збірником тарифів передбачено погодинні ставки плати за користування вантажними вагонами від 1 до 45 годин окремо для випадків виконання однієї вантажної операції. Ставка плати за користування вантажними вагонами понад 45 годин становить 16 грн за кожну годину за 1 вагон незалежно від виду вантажної операції

За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у таблиці 1 (п. 5 розділу V Збірника тарифів).

Відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 205 від 22.03.2019, до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, та збору за зберігання вантажів, що вказані в розділі ІІІ Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3, 023.

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2020, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1 Правил складання актів).

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, не менш як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно актів загальної форми ГУ-23 №357 від 28.02.2022, 386 від 05.03.2022, №№394, 395 від 06.03.2022, №398 від 07.03.2022, № 401 від 08.03.2022, №402 від 09.03.2022, №№407, 408, 409, 410 від 10.03.2022, №411 від 11.03.2022, №№420, 421, 425 від 12.03.2022, №№428, 433, 434,435 від 14.03.2022, № 438, 439 від15.03.2022, №442 від 16.03.2022, №444 від 17.03.2022, копії яких містяться у матеріалах справи, підтверджено обставини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг, раніше прибулих на адресу відповідача, що зумовили неможливість прийняття ним спірних вагонів, що підтверджується складеними у передбаченому законодавством порядку та підписаними відповідачем актами. Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення представникам відповідача вручено не пізніше двох годин після його отримання.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 №№ 09039129, 10039130, 11039132, 11039133, 13039005, 13039137, 15039145, 16039147, 17039150, 17039151, 18039153, 19039160, 01049182, 01049181 в сумі 1 082 805,72грн., а також збір за зберігання та охорону вантажу за накопичувальними картками ф.ФДУ-92 №№09039012, 10039015, 10039016, 10039017, 14039027, 14039029, 16039031, 16039032, 17039037, 17039038,14039025,16039030, 17039036 в загальній сумі 165 337,76грн.

Відомості плати за користування вагонами форми ГУ- 46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92 були підписані відповідачем із запереченнями з посиланням щодо відсутності його вини у затримці спірних вагонів з незалежних від нього причин, а саме внаслідок воєнних дій.

Проте, такі доводи відповідача є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під`їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під`їзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальних картках заперечення щодо припинення відвантаження у зв`язку з конвенцією ЦЦО/99 від 24.02.22р. та запровадженням воєнного стану в Україні, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові заперечення представників Комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальних карток, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність Позивачем позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс- мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс- мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Введення воєнного стану на території України не означає, що Відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все. або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Відповідно до умов п.6.2 Договору про надання послуг, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами, або торгово-промисловою палатою країни, на території якої мали місце такі обставини (п.6.3 Договору про надання послуг).

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. У даному випадку, Відповідачем не доведено, яким чином введений 24.02.2022 в Україні воєнний стан в якості форс-мажорної обставини вплинув на факт затримки спірних вагонів, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

Відповідно до ст. 36 Статуту залізниць України у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Застосування двократного розміру збору за зберігання вантажу є підвищеною мірою відповідальності, яка застосовується за умови створення вантажоодержувачем ускладнень на станції призначення з його вини. Диспозиція даної норми пов`язує можливість застосування такої фінансово-господарської санкції саме зі створенням вантажоодержувачем ускладнень на станції призначення внаслідок несвоєчасного вивантаження вантажів, які прибули на цю станцію. Аналогічну правову позицію містить Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 по справі № 908/1795/19 (п.22).

Як вбачається з матеріалів справи, Накази №№ 30, 32, 33, 35, 36, 39, 40, 41 про застосування подвійної ставки за зберігання вантажу було видано з причин виникнення ускладнень в роботі станції Кривий Ріг через несвоєчасне забирання Відповідачем на власну під`їзну колію вагонів, що прибули на його адресу.

Вищевказані накази містять посилання на акти загальної форми ф.-23 №№ 367, 371, 372, 373, 389, 390, 400, 416, 404, 414, в яких зазначено початок затримки, оскільки час закінчення затримки заздалегідь не відомо.

Вирішуючи питання щодо існування ускладнень на станції призначення з вини відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг згідно Технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку АТ Укрзалізниця і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. Аналогічну правову позицію містить п. 5.18 постанови Верховного Суду від 04.11,2019р. по справі № 904/5461/18.

З 04.03.2022 по 16.03.2022 (час дії наказів №№ 30, 32, 33, 35, 36, 39, 40, 41 про застосування подвійної ставки за зберігання вантажу) на коліях станції Кривий Ріг під обробкою в технічному та комерційному відношенні знаходилися вагони для подавання на під`їзну колію АТ ПІВДГЗК, що підтверджено пам`ятками ф.ГУ-45 про подавання №№616-642 (копії додаються). В даний період часу колії станції також готувалися для приймання готових маршрутів та вагонів з під`їзної колії Відповідача, що підтверджується пам`ятками ф.ГУ-45 про забирання №№909-947 (копії додаються).

Крім того, у спірний проміжок часу на адресу Відповідача під навантаження/вивантаження прибували порожні та навантажені власні вагони, які своєчасно не забиралися ним на власну під`їзну колію. Даний факт зафіксовано актами загальної форми ф. ГУ-23 №№ 379, 383, 386, 387, 388, 393-395, 298, 401, 402, 407-411, 413, 426 420, 421, 425, 427, 428, 433-435, 438, 439, 442, 444, 448, 449, 450, 452, 453, 455 (копії актів №№ 379, 383, 386, 387, 388, 393,413, 426, 427, 448-455додаються; копії актів №№ 394, 395, 398, 401, 407-411, 413, 420, 421, 425, 428, 433-435, 438, 439, 442, 444 є в матеріалах справи).

Спірні акти загальної форми, що є підставою для матеріальної відповідальності вантажовласника, в силу вимог п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, містять початок та закінчення затримки. Дані акти підписано з боку Відповідача без заперечень.

Крім того, накази №№ 30, 32, 33, 35, 36, 39, 40, 41 про застосування подвійної ставки за зберігання вантажу підписано начальником Криворізької дирекції залізничних перевезень (начальник ДН-2) Страшком. Ю.Е., який діяв на підставі довіреності № 60 від 23.12.2021, виданої Акціонерним товариством Українська залізниця в особі директора регіональної філії Придніпровська залізниця Момота О.І., першого заступника директора регіональної філії Придніпровська залізниця Борецького А.С. з наданням повноважень щодо здійснення поточного керівництва та управління діяльністю Підрозділу, відповідно до документів, затверджених довірителем (п.1 Довіреності). Даною довіреністю Страшко Ю.Е. уповноважений видавати та підписувати від імені Підрозділу розпорядчі документи (накази) та затверджувати документи з питань, що стосуються діяльності Філії в межах Підрозділу, які є обов`язковими для всіх працівників Підрозділу (п.8 Довіреності).

Таким чином, повноваження Страшка Ю.Е., який підписав накази про збільшення розміру збору за зберігання вантажу до двократного, підтверджені належними доказами.

Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.. за № 866/5087.

Виходячи з положень п.8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання у вагонах у разі їх затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється:

- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до п.9 Правил зберігання вантажів факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним п.2 Розділу 111 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого Наказом Мінтрансзв`язку України віл 26.03.2009р. № 317, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за № 340/16356.

Пунктом 2.1 п.2 Тарифного керівництва № 1 передбачено окремі ставки збору: при зберігання вантажів у вагонах - 4,0 грн. за одну тонну; за зберігання рухомого складу на своїх осях - 5,9 грн. за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно абз.З п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

Номери актів, які виступають в якості документальних підстав матеріальної відповідальності вантажовласника, та на підставі яких розраховано спірну суму, зазначено відповідно в графі 14 кожної відомості ф. ГУ-46 та в графі «найменування та номер документа» накопичувальної картки ф.ФДУ-92, а тому вимоги позивача про стягнння збору за зберігання вантажу, є законними та обгрунтованими.

При цьому, доводи апелянта про те, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та їх зберігання це дії, які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше, є безпідставними з огляду на наступне.

За змістом пункту 15 Договору власник колії сплачує залізниці: плату за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Тобто, одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу не с порушенням з боку залізниці.

Аналогічну правову позицію містить Постанова Верховного Суду України від 15.06.2018р. по справі № 904/7360/17.

З огляду на зазначені обставини, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача плату за користування вагонами у розмірі 1 082 805,72 грн., збір за зберігання вантажу в розмірі 123 373,68 грн.

Наказом Міністерства транспорту України від 20.01.1997 № 18 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2012 № 363) затверджено Перелік вантажів, які повинні супроводжуватися складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України (далі - Перелік).

Як вбачається з актів загальної форми ф. ГУ-23 № 357 від 28.02.2022, № 421 від 12.03.2022, №439 від 15.03.2022, у зазначених в них вагонах перевозився вантаж, що входить до вищевказаного Переліку.

Згідно п. 31.5 Р.ІІ Тарифного керівництва № 1 якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата.

Відповідно до абз.3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

З огляду на зазначене, господарський суд першої інстанції також обгрунтовано стягнув на користь позвача збор за охорону вантажу у у розмірі 41 964,08 грн.

При цьому, доводи апелянта про те, що отримувачем 14 вагонів, а саме: №№ 60400322, 60415106, 60415411, 61541132, 63005508, 63065353, 63189658, 63273023,63381180,63717524, 65385643, 67877068, 68730175, 68750801 є ТОВ «Метинвест-СМЦ», а не АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому АТ «ПІВДГЗК» не повинен сплачувати збір за охорону вантажу, є неспроможними з огляду на наступне.

Згідно ст.73 Статуту залізниць України відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.

Згідно п.14 Договору про експлуатацію вагони подаються ТОВ МЕТІНВЕСТ-СМЦ, ТОВ ТРАНСПОРТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ, які є контрагентами АТ Південний ГЗК.

Виходячи з умов п.15 Договору про експлуатацію, плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу та інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для власника колії, сплачує власник колії.

Оскільки власником під`їзної колії, в даному випадку, виступає АТ Південний ГЗК, з вини якого виникла затримка спірних вагонів, то саме він і є платником за накопичувальними картками ф. ФДУ-92.

Посилання апелянта на те, що він звільняється від плати за користування вагонами на підставі телеграмного розпорядження позивача №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, оскільки плата була нарахована у тому чслі у період дії комендатської години, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, дійсно, статтею 121 Статуту залізниць України та п.16 Правил користування вагонами та контейнерами визначено перелік обставин, за яких вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами.

Так, пунктом 16 Правил користування вагонами передбачено випадки, за якими вантажовласники звільняються від сплати плати за користування вагонами, а саме:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило

припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність.

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі , з причин, що залежать від залізниці.

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до телеграмного розпорядження Департаменту комерційної роботи АТ "Укрзалізниця" №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 затверджений Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами та зборів під час воєнного стану в Україні

Визначені у Переліку обставини передбачають звільнення замовників послуг від обов`язку вносити плату за користування вагонами у разі:

- введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення після прийняття вантажу до перевезення;

- запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення;

- проведення бойових дій або тимчасової окупації;

- прийняття Державною митною службою України рішення про простій працівників певних територіальних органів.

Замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин.

В усіх інших випадках, які не пов`язані з обставинами, обумовленими воєнним станом в Україні, плати і збори сплачуються в порядку, установленому законодавством України та умовами діючих договорів.

Згідно з телеграмним розпорядженням Департаменту комерційної роботи АТ "Укрзалізниця" №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 звільнення замовника від плати за користування вагонами за час існування перелічених у ньому виняткових обставин повинно засвідчуватися актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами.

Вказаним розпорядженням передбачено, що акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою затримки вагонів та складання акта. Акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, вказаних вище.

Згідно телеграмного розпорядження №ЦЦО/99 від 24.02.2022 щодо певних напрямків призначення з 24.02.2022 до відміни вводяться обмеження перевезень.

Як вбачається з накладних, за якими вагони прийнято до перевезення, одержувачем є відповідач, будь-які документи, які б забороняли роботу залізничної станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці під час дії комендантської години, відсутні.

В спірний період часу робота станції Кривий Ріг та під`їзної колії Відповідача, що примикає до станції Кривий Ріг, не припинялася ані в денний, ані в нічний час. Вагони подавалися на під`їзну колію та поверталися з під`їзної колії цілодобово (копії підписаних без заперечень з боку Відповідача пам`яток ф.ГУ-45 про подавання/забирання вагонів №№ 596, 597, 600-602,605. 611, 615, 618, 620, 621, 623, 624, 628, 631, 633, 635, 636, 638, 639, 641, 876, 877, 888, 889, 919, 921, 939, 942, складених в нічний час, є в матеріалах справи).

Таким чином, підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності, згідно телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, що є внутрішнім локальним документом залізниці, не було.

Жодних письмових повідомлень про те, що АТ «Південний ГЗК» не здійснювало свою роботу в нічний час на адресу Позивача не надходило. Заперечення Відповідача, наведені ним при підписанні відомостей ф.ГУ-46 та накопичувальних карток ф.ФДУ-92, що є розрахунковими документами, також жодним чином не стосуються нарахування плати за користування та збору за зберігання в період дії комендантської години.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року у справі №904/2683/22 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.05.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов