РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2023Справа № 910/1461/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянув господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ТЕХЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул"

про визнання недійсним Договору поставки та стягнення 1 350 000 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ТЕХЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" про визнання недійсним Договору поставки 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 року та стягнення 1 350 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому стало відомо про те, що кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_1. (Чеська Республіка) через Відкрите акціонерне товариство "Уральська гірничо-металургійна компанія" є громадянин російської федерації щодо якого державою Україна було застосовано персональні економічні санкції. Посилаючись на те, що спірний договір укладений ним внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки на час укладення цього договору, йому не було відомо про те, що єдиним засновником ОСОБА_1. є громадянин російської федерації, та кошти отримані виробником цієї продукції можуть в подальшому бути використані російською федерацією для фінансування війни з Україною, позивач на підставі ст.ст. 203, 229 ЦК України просив визнати договір поставки № 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 недійсним.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.02.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 28.02.2023.

27.02.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача через відділ діловодства надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, відповідність умов спірного договору вимогам чинного законодавства.

28.02.2023 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" надійшла зустрічна позовна заява у справі №910/1461/23.

У підготовчому засіданні 28.02.2023 суд оголосив перерву у підготовчому провадженні на 14.03.2023 об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 зустрічна позовна заява подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" - залишена без руху, судом встановлено спосіб та строк усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

10.03.2023 засобами електронної пошти Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.03.2023 засобами електронної пошти Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли заперечення щодо прийняття до спільного розгляду зустрічної заяви з первісним позовом.

13.03.2023 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання призначеного на 14.03.2023.

14.03.2023 засобами електронної пошти Господарського суду міста Києва від представників сторін надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання призначеного на 14.03.2023.

В підготовче засідання 14.03.2023 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Господарським судом міста Києва, в порядку ст. 120 ГПК України оголошено перерву у підготовчому провадженні та призначено підготовче засідання на 04.04.2023 об 11:30 год.

29.03.2023 засобами електронної пошти Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у якій заявник просить суд надати можливість взяти участь у судовому засіданні 04.04.2023 об 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon" (з використанням електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - клопотання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 клопотання представника відповідача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon" задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернуто відповідачу.

У судовому засіданні 04.04.2023 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 25.04.2023.

25.04.2023 засобами електронної пошти Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням його представника у відпустці. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки доказів неможливості представити іншого повноважного представника суду не подано.

У судовому засіданні 17.01.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2021 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки № 0806/21/21.12.204/2, згідно з яким відповідач зобов`язався поставити позивачу кабельну продукцію виробництва ОСОБА_1 (Чеська Республіка), а позивач - прийняти та оплатити продукцію на умовах договору.

Згідно п.п. 1.2., 1.3., 2.1. договору продукція за договором виготовляється згідно ТУ У27.3-1:2017 "Кабелі вимірювальні, коаксильні, силові загальнопромислового і спеціального призначення з підвищеними характеристиками пожежної безпеки, в т.ч. вогнестійкі на напругу від 1 кВ і до 6 кВ". Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, строк поставки зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Ціна і загальна вартість продукції зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Строк дії договору відповідно до умов п. 9.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє один рік з дати підписання договору, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Заявлені позивачем вимоги стосуються визнання спірного договору поставки недійсним на підставі ст. 229 ЦК України як такого, що укладений ним під впливом помилки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

Згідно з роз`ясненнями пленуму Верховного Суду України, даних у п. 19 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Зі змісту заявленого позову слідує, що укладаючи договір поставки № 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 позивач помилявся щодо компанії виробника продукції ОСОБА_1. (Чеська Республіка), засновником якої є громадянин Російської Федерації щодо якого державою Україна було застосовано персональні економічні санкції.

При цьому, як вже було встановлено судом, згідно умов п. 1.1. договору предметом договору сторонами визначено кабельну продукцію ОСОБА_1 (Чеська Республіка).

Таким чином, умовами спірного договору сторони погодили предмет договору.

Станом на час укладення договору позивач знав продукцію якого виробника він замовив у відповідача та виявив на це згоду.

Посилання на те, що на час укладення цього договору, йому не було відомо про те, що єдиним засновником ОСОБА_1. є російський громадянин, щодо якого державою Україна було застосовано персональні економічні санкції, самі по собі не дають підстав для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав ст. 229 ЦК України.

Такі обставини не мають істотного значення, оскільки не стосуються природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням

Тому підстави для визнання недійсним договору поставки № 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 з підстав його вчинення під впливом помилки відповідно до ст. 229 ЦК України відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 2-5 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З наявних у матеріалах справи копій платіжних доручень №№ 181852 від 20.09.2021, 18392 від 27.10.2021, 18453 від 04.11.2021, 18484 від 09.11.2021 стверджується, що позивач вчинив зустрічні дії з часткової оплати поставленої відповідачем йому продукції, спрямовані на виконання цього договору.

Посилання позивача на виникнення після 24 лютого 2022 року форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану в Україні, що зумовило складний фінансовий стан його підприємства, в силу вимог чинного законодавства не дають підстав для визнання договору недійсним.

Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому правові підстави перекладати комерційний ризик позивача на відповідача шляхом звільнення першого від виконання прийнятих зобов`язань відсутні.

Тому доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими.

За таких обставин у задоволенні позову в частині вимог про визнання недійсним договору поставки 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.

Також позивачем заявлені вимоги про повернення відповідачем 1 350 000 грн. одержаних останнім на виконання договору.

Враховуючи, що у задоволенні позову про визнання недійсним договору поставки 0806/21/21.12.204/2 від 08.06.2021 відмовлено, то у задоволенні похідних вимог про повернення на користь позивача 1 350 000 грн. одержаних відповідачем на виконання договору коштів, слід також відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "ТЕХЕНЕРГО" відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 04.05.2023.

Суддя О.М.Ярмак