ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/16665/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.

та представників:

позивача: Сподін В.С. (в режимі відеоконференції)

відповідача: не з`явився

третьої особи-1: не з`явився

третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Труб - Інжбуд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022

та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022

у справі № 910/16665/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Труб - Інжбуд"

до Міністерства юстиції України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Приватного підприємства "Селтік"; 2. ОСОБА_1

про скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Труб - Інжбуд" (далі - ТОВ "Труб - Інжбуд", позивач) звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮУ, відповідач) про скасування наказу № 3473/5 від 01.10.2021 (далі - спірний наказ).

Позов обґрунтований тим, що спірний наказ прийнятий з порушеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 1128), та є таким, що порушує право власності позивача на нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. "Е") за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 (суддя Ягічева Н.І.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 (колегія суддів: Буравльов С.І.- головуючий, Андрієнко В.В., Шапран В.В.), в позові відмовлено.

Судами установлено, що 01.08.2005 Приватне підприємство «Селтік» (далі - ПП «Селтік») набуло право власності на нежитлові приміщення хімічного цеху (літ. Б) загальною площею 13491,30 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46 (далі - нежитлові приміщення).

30.09.2013 Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» (далі - ПАТ «Банк Перший»), на підставі кредитного договору, укладеного з ПП «Селтік», було звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 29.02.2008, укладеного між ПП «Селтік» (позичальник) та ПАТ «Банк Перший».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі № 826/26802/15, скасовано рішення державного реєстратора від 16.10.2013 № 6851995 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ПАТ «Банк Перший» та всі послідуючі/пов`язані індексні номери про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

12.02.2018 державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світланою Василівною прийнято рішення № 39640001 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (правонаступник ПАТ «Банк Перший»).

На підставі заяви ПАТ «БГ Банк» від 16.04.2018 № 570 державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світланою Василівною було прийнято рішення від 16.04.2018 № 40652282, яким скасовано право власності ПП "Селтік" на нежитлові приміщення (далі - рішення державного реєстратора від 16.04.2018).

Відповідно до статуту ПП "Селтік" власником підприємства є ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).

18.03.2021 ОСОБА_1 від імені ПП "Селтік" звернулась до МЮУ зі скаргою на дії державного реєстратора, у якій, зокрема, просила скасувати його рішення від 16.04.2018.

На підставі висновку Центральної колегії МЮУ з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 16.09.2021 прийнято спірний наказ, яким скаргу ПП "Селтік" задоволено частково, скасовано рішення державного реєстратора від 16.04.2018.

ТОВ Труб - Інжбуд" у позові зазначає, що є добросовісним набувачем нежитлових приміщень, які придбані ним на аукціоні у законного власника. Позивач стверджує про те, що ПП "Селтік" порушено встановлений ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строк для звернення зі скаргою на дії державного реєстратора, що взагалі виключає можливість розгляду відповідачем такої скарги по суті.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій констатували відсутність у матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_1 , як власниця ПП "Селтік", мала можливість дізнатися про обставини вчинення оспорюваної нею реєстраційної дії з 2018 року, внаслідок чого суди дійшли висновку про те, що визначений ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" строк для звернення зі скаргою ОСОБА_1 не пропущений.

Щодо суті спірного наказу, то за висновками судів він є правомірним, оскільки рішення державного реєстратора від 16.04.2018 прийнято на підставі заяви ПАТ "БГ Банк", яка не давала змоги встановити підстави для скасування права власності ПП «Селтік» на нежитлові приміщення

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Доводи касаційної скарги зводяться до наступного.

Судами неправильно застосовано норму ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі - в редакції на час розгляду відповідачем скарги), без урахування висновків Верховного Суду у постановах від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17, від 22.08.2018 у справі № 826/10548/17, від 30.03.2021 у справі № 400/1825/20, від 17.07.2018 у справі № 911/4006/16, від 23.05.2018 у справі № 825/602/17. Так, суди не дослідили обставину дотримання ПП «Селтік» двомісячного строку для оскарження реєстраційних дій щодо нерухомого майна до МЮУ, зокрема не встановили, коли саме ПП «Селтік» довідалось про вчинення оскаржуваної ним реєстраційної дії.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.03.2023 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та, зокрема, надано строк для надання відзиву на касаційну скаргу до 03.04.2023.

02.05.2023 до Верховного Суду від МЮУ надійшло клопотання про відкладення справи у зв`язку з неможливість забезпечення явки представника з огляду на оголошення на території України воєнного стану.

Розглянувши наведене клопотання, Суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Системний аналіз статті 202 ГПК України дає підстави для висновку, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені; скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

МЮУ не надано доказів, які б об`єктивно підтверджували неможливість забезпечити явку представника у судове засідання. При цьому наведені заявником підстави не підпадають під випадки, встановлені частиною 2 статті 202 ГПК України; усі учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання; явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, переглянувши в касаційному порядку оскаржувані судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна реєстраційна дія щодо нежитлових приміщень була вчинена державним реєстратором 16.04.2018, тоді як скарга ПП «Селтік» в особі ОСОБА_1 була подана до відповідача 18.03.2021.

На думку судів попередніх інстанцій, відповідач дотримався вимог Порядку № 1128 щодо виконання обов`язків під час розгляду скарги по суті та, посилаючись на ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не погодилися з доводами позивача щодо пропуску ПП «Селтік» 60-ти денного строку. Мотивували свої висновки відсутністю доказів того, що саме ОСОБА_1 , як власниця ПП "Селтік", мала можливість дізнатися про обставини вчинення оспорюваної нею реєстраційної дії з 2018 року.

Верховний Суд вважає таки висновки судів передчасними з огляду на таке.

Згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина 2 статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19). Тобто, у цих законодавчих нормах втілено принцип обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до МЮУ, його територіальних органів або до суду. МЮУ розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів МЮУ.

Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються МЮУ або відповідним територіальним органом.

Процедура розгляду скарги визначена статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком № 1128.

Так, згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до МЮУ та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Зі змісту цієї правової норми слідує, що для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.

За загальним правилом строк звернення обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав (у даному випадку - про рішення державного реєстратора). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Подібні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17, від 30.03.2021 у справі № 400/1825/20, на які посилається позивач у касаційній скарзі.

Так, за встановленими у справі обставинами ОСОБА_1 звернулась до відповідача зі скаргою не від власного імені, а від імені ПП «Селтік», як власника нежитлових приміщень. У зв`язку з чим при з`ясуванні обставини дотримання скаржником встановленого законом 60-ти денного строку суди попередніх інстанцій повинні були встановити, коли саме ПП «Селтік», а не особисто ОСОБА_1 , довідалось або могло довідатись про вчинення оскаржуваної ним реєстраційної дії.

Пославшись в оскаржуваних судових рішеннях на необізнаність саме ОСОБА_1 про вчинення спірної реєстраційної дії, суди попередніх інстанцій фактично ухилилися від дослідження суттєвих фактичних обставин цієї справи та по суті не оцінили наведені позивачем доводи щодо недотримання відповідачем вимог законодавства щодо розгляду скарги.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що суди попередніх інстанцій помилково послались на обставину скасування реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень за ПАТ «БГ Банк» з посиланням на судові рішення у справі № 826/26802/15, які були скасовані постановою Верховного Суду від 30.01.2019 у цій справі.

Верховний Суд також зазначає, що частиною 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено вичерпний перелік підстав для відмови МЮУ та його територіальними органами у задоволенні скарги, серед яких, зокрема закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Отже, однією з підстав для відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Пунктом 5 Порядку № 1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення, зокрема того, чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128 у разі коли встановлено порушення вимог законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що МЮУ позбавлено дискреційних повноважень при вирішенні питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Відповідно до частин 1-5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 ГПК України, є обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду та відповідних положень матеріального і процесуального законодавства колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про неврахування господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень наведених вище висновків Верховного Суду є обґрунтованими.

Разом з тим в силу приписів статті 300 ГПК України Верховний Суд позбавлений можливості з`ясувати істотні обставини справи щодо дотримання ПП «Селтік» встановленого законом строку для оскарження спірної реєстраційної дії, які мають вирішальне значення для вирішення даного спору.

Пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України установлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення слід скасувати, оскільки вони ухвалені з порушенням норм процесуального права, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду для ухвалення обґрунтованого і законного судового рішення з урахуванням викладеного в цій постанові.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення розподіл судових витрат судом касаційної інстанції в цій частині не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Труб - Інжбуд" задовольнити частково.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/16665/21 скасувати.

Справу № 910/16665/21 направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.