УХВАЛА

м. Київ

01.05.2023Справа № 910/11147/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" про визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки, за участю прокурора - Колодяжної А.В., представників відповідача 1 - Пилипчук І.І., відповідача 2 - Лаптєва О.А.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року прокурор звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просив:

- визнати недійсним договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк площею 4642 кв.м. (кадастровий номер :90:007:0020) у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому районі міста Києва, укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстровано в реєстрі 25.01.2021 за № 24;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 4642 кв.м. (кадастровий номер :90:007:0020) у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому районі міста Києва у стані, придатному для її подальшого використання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2022 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.12.2022 року.

Заявлені вимоги прокурор обґрунтовує тим, що спірний договір укладено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки поновлення договору мало здійснюватись на умовах, визначених цим договором, за правилами чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції чинній на час укладення спірного договору (тобто станом на 17.11.2005 року) та тим, що спірний договір укладено без прийняття відповідного рішення Київської міської ради, що порушує ст. ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки вказані норми не передбачають автоматичного поновлення договорів оренди землі.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач 1 вказує про те, що вирішуючи питання поновлення спірного договору враховувалась редакція ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка була чинною на момент звернення відповідача 2 з листом про поновлення договірних зобов`язань (14.05.2020 року), тобто в редакції станом на 13.02.2020 року.

Судом встановлено, що в провадженні Верховного Суду перебуває справа № 906/1314/21 за позовом Фермерського господарства "Олгрис" до Андрушківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди за касаційною скаргою Андрушківської сільської ради на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 року.

Ухвалою від 22.02.2023 року Верховний Суд передав вищезазначену справу № 906/1314/21 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Предметом позову у справі № 906/1314/21 є визнання протиправним та скасування рішення Ради від 19.10.2021 року № 648, а також визнання укладеною Радою та ФГ "Олгрис" додаткової угоди до договору оренди землі від 05.03.2012 року № 94 на той самий строк та на тих самих умовах.

З метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі ФГ "Олгрис" як користувач земельної ділянки зверталось до Ради з листом - повідомленням від 21.09.2021 року щодо поновлення договору оренди землі на умовах, визначених додатковою угодою, однак рішенням від 19.10.2021 року № 648 Рада у поновленні договору відмовила.

Позов ФГ "Олгрис" обґрунтовує тим, що спірне рішення Ради прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі у відповідності до положень частин першої-п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі", що правові підстави задоволення позовних вимог визначаються статтею 33 Закону про оренду землі, в редакції до внесення змін Законом України від 05.12.2019 року № 340 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", які набрали чинності 16.07.2020 року, за якими орендар має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, якщо він належно виконував умови договору і якщо він звернувся до орендодавця з листом-повідомленням та з проектом додаткової угоди як і вчинив позивач.

Відповідно до вказаної ухвали Верховного Суду від 22.03.2023 року про передачу справи під час касаційного перегляду колегія суддів з`ясувала, що Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 21.12.2021 року у cправі № 910/10351/20 за позовом Товариства до Ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на підставі частин першої-п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" дійшов висновку про те, що поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору). Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на положення розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі".

Такого ж висновку про застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент укладання договору оренди, а не на момент звернення орендаря з заявою про продовження договору, дійшов і суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.

На час виникнення спірних орендних правовідносин Закон України "Про оренду землі" містив статтю 33 "Поновлення договору оренди землі", яка була цілком присвячена процедурам такого поновлення. Так, згідно з частиною першою цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке формулювання зазначеного припису у сукупності з назвою статті 33 Закону № 161-XIV й іншими її приписами вказує на те, що конструкція статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Спеціальне правило, викладене у частині шостій статті 33 Закону № 161-XIV, було розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець був позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважався поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Разом із тим, Законом України від 05.12.2019 року № 340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (далі - Закон від 05.12.2019 року № 340-IX) внесені зміни, зокрема до Земельного Кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Закон від 05.12.2019 року № 340-ІХ суттєво змінив підхід до продовження орендних відносин. Він чітко розмежував зміст понять "поновлення договору оренди землі" та "переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк" як і відповідні процедури поновлення та укладення.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.12.2021 року у справі № 910/10351/20, щодо застосування положень розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та наголосила, що до правовідносин стосовно укладення на новий строк (продовження) договору оренди, які виникли після 06.07.2020 року, застосуванню підлягає саме Закон України "Про оренду землі" в редакції Закону від 05.12.2019 року № 340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству".

Отже, у справі № 906/1314/21 судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вирішить правову проблему у подібних правовідносинах, що має істотне значення для правильного вирішення спору у справі № 910/11147/22.

Відповідно до п. 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

З огляду на те, що висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо поставленої у справі № 906/1314/21 правової проблеми сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд вважає необхідним зупинити провадження у справі № 910/11147/22 до закінчення перегляду в касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 906/1314/21.

Керуючись ст. ст. 227, 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/11147/22 до закінчення перегляду в касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 906/1314/21.

2. Зобов`язати сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Повний текст ухвали складено 04.05.2023р.

Суддя С.О. Чебикіна