ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/447/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», м. Черкаси

до відповідача Комунальної установи «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради, м. Виноградів Закарпатської області

про стягнення 78 204,43 грн

За участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Комунальної установи «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради 78 204,43 грн заборгованості за спожитий природний газ за період січень лютий 2021 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору поставки природного газу № С/129-20 від 11.02.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 справу № 907/447/22 розподілено головуючому судді Ушак І.Г.

Ухвалою від 17.08.2022 головуючим суддею Ушак І.Г. відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено учасникам спору процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Надалі, ухвалою від 21.09.2022 суд призначив у даній справі судове засідання, яке не відбулося через перебування судді Ушак І.Г. на лікарняному. Ухвалою від 06.02.2023 суд призначив судове засідання у даній справі на 05.04.2023.

Водночас, у зв`язку з припиненням повноважень судді Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г., розпорядженням керівника апарату №02-02/71/23 від 15.03.2023 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №907/447/22.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/447/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023.

Відповідно до ухвали від 21.03.2023 головуючий суддя Лучко Р.М. прийняв справу № 907/447/22 до провадження, постановив здійснювати розгляд справи № 907/447/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, призначити судове засідання у справі №907/447/22 та повідомити учасників справи, що воно відбудеться 06 квітня 2023 року, також зобов`язав позивача та відповідача надати суду, в строк до 05.04.2023, докази оплати вартості поставленого природного газу за Договором поставки природного газу № С/129-20 від 11.02.2020 за весь період дії договору та докази коливання цін на ринку природного газу, які стали підставою укладення додаткових угод № 1 від 11.11.2020, № 2 від 12.11.2020, № 4 від 24.11.2020, № 6 від 23.12.2020, № 8 від 29.01.2021.

04 квітня 2023 року від представника відповідача на виконання вимог означеної ухвали надійшов супровідний лист № 169 від 30.03.2023 з долученими доказами.

Судове засідання 06.04.2023 відкладалося на 01.05.2023 у зв`язку з заявленим позивачем клопотанням для надання останньому можливості виконати вимоги суду та подати витребувані ухвалою від 21.03.2023 докази.

В судове засідання 01.05.2023 представники сторін не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку.

Позивач, який про судовий розгляд даної справи 01.05.2023 повідомлявся шляхом надіслання ТОВ «Енергогазрезерв» копії ухвали суду від 06.04.2023 до електронного кабінету Товариства, причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом згідно з ухвалою від 21.03.2023 доказів не надав.

Водночас, відповідно до клопотання №241 від 15.11.2022 (вх. №02.3.1-02/6253/22 від 15.11.2022) позивач просив здійснювати розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідач в судове засідання 01.05.2023 не з`явився. Від нього 01.05.2023 надійшло клопотання від 28.04.2022 (вх. №02.3.1-02/3171/23) про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представників установи у відпустці та неможливістю, у зв`язку з цим, забезпечити їх участь в судовому засіданні у даній справі.

Крім того, відповідно до змісту означеного клопотання відповідачем повідомлено про подання установою до Господарського суду Закарпатської області позовної заяви до ТОВ «Енергогазрезерв» про визнання недійсними додаткових угоди №№1, 2, 4, 6, 8 до Договору постачання природного газу від 11.02.2020 та повернення надмірно сплачених грошових коштів.

На підтвердження означеного клопотання суду надано копію наказу №76-к від 21.04.2023 про відпустку директора дитбудинку-інтернату Чулей Ю.С. з 01.05.2023 по 05.05.2023 та наказу №1 від 28.04.2023 про надання відпустки в означений період адвокату Тереку Я.Т.

Даючи оцінку підставності означеного клопотання відповідача, суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Встановлення поважності причин неявки учасника справи є дискрецією суду, проте в будь-якому разі пов`язується з поданням таким учасником доказів на підтвердження причин неявки за наслідками оцінки яких судом й приймається рішення про поважність таких причин та, як наслідок відкладення судового засідання відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України або про відсутність підстав вважати неявку поважною та розгляд справи за відсутності учасника згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Розглядаючи клопотання відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з відпусткою представників, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів наявності трудових відносин між Комунальною установою «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради та адвокатом Терек Я.Т., а останній здійснює представництво відповідача у справі на підставі укладеного між ними договору про надання правової допомоги від 01.09.2022, що вбачається зі змісту ордера на надання правничої допомоги серії АО №1054252 від 01.09.2022.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що дата судового засідання 01.05.2023 узгоджувалася судом з представником відповідача адвокатом Терек Я.Т., відбуття останнього у відпустку з 01.05.2023 по 05.05.2023 та видача з даного приводу щодо самого себе наказу №1 в переддень судового засідання (28.04.2023) залежало виключно від волі представника відповідача і не спричинено об`єктивними обставинами, які перешкоджають адвокату надати стороні в даній справі правничу допомогу відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак не можуть визнаватися такі причини поважними й судом відповідно до змісту п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України та згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України наведене не є перешкодою для розгляду справи за відсутності такого учасника.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до наведених приписів процесуального закону та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленого природного газу за Договором поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020 (з урахуванням додаткових угод №1 від 11.11.2020, №2 від 12.11.2020, №3 від 29.10.2020, №4 від 24.11.2020, №5, №6 від 23.12.2020, №7 від 28.01.2021 та №8 від 29.01.2021), у зв`язку з чим в січні-лютому 2022 року в нього виникла заборгованість за поставлений за даним Договором природний газ в розмірі 78 204,43 грн.

Заперечення (відзив) відповідача

Відповідач у поданому суду відзиві на позовну заяву б/н б/д (вх. №02.3.1-02/4690/22 від 12.09.2022) заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, зокрема, що станом на кінець 2020 року відповідачем виконано свої зобов`язання перед позивачем по оплаті за спожитий газ в 2020 році в повному обсязі, про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків за 2020 рік.

В частині здійсненого в 2021 році постачання природного газу відповідач зазначає, що відповідно до додаткової угоди №7 від 28.01.2021 до Договору поставки від 11.02.2020 сторонами визначено загальну вартість продовженого на 2021 рік (на період, достатній для проведення процедури закупівлі відповідачем природного газу на 2022 рік) Договору в розмірі 99 866,16 грн, яка відповідачем оплачена, а відтак, за позицією Комунальної установи, ніякої заборгованості перед позивачем по договору №С/129-20 від 11.02.2020, в тому числі з врахуванням додаткових угод укладених між сторонами, КУ «Виноградівський дитячий будинок-інтернат» не має.

Звертає увагу, що в кінці січня та в лютому 2021 року Постачальником природного газу для потреб відповідача позивач не був, оскільки з 19 січня 2021 року було укладено Договір ЕГ-19/2021 поставки природного газу з Товариством обмеженою відповідальністю «Єврогаз ЛТД» із визначеними помісячними обсягами природного газу необхідному для потреб установи, у тому числі у січні 2021 року 21,0 тис куб.м. газу та в лютому 2021 року - 18,0 тис. куб.м. природного газу.

Відповідь на відзив.

Позивачем згідно з поданою суду відповіддю на відзив №174 від 21.09.2022 (вх. №02.3.1-02/5057/22 від 29.09.2022) викладено власні аргументи та міркування на спростування заперечень проти позову, які зазначені відповідачем у відзиві на позов.

Так, зокрема, позивач доводить, що додатковою угодою № 8 від 29.01.2021 року до Договору підтверджується та не заперечується Відповідачем факт продовження строку дії договору в частині постачання природного газу до 31.01.2021 року, та те, що постачання природного газу за січень 2021 року відбувалось в межах строку дії договору з наявністю всіх законних на те підстав. Відповідно до змісту вказаної додаткової угоди сторонами було чітко встановлений термін постачання природного газу, орієнтовна кількість споживання природного газу та ціна.

Пояснює, що ним належним чином виконано передбачені Договором від 11.02.2020 № С/129-20, як для Постачальника природного газу, зобов`язання перед відповідачем в частині постачання відповідачу природного газу на умовах даного договору, що підтверджується даними ТОВ «Оператор ГТС України».

Вважає, що твердження Відповідача про погодження визначеної кількості природного газу за січень 2021 року є технічно неможливим для Позивача, враховуючи те, що покази лічильника та доступ до останнього наявний саме у Відповідача, як і доступ до них, тобто Позивач не може самостійно визначити кількість споживання природного газу Відповідача, так як не здійснює самостійно розподіл чи транспортування природного газу.

Акцентує увагу, що сторонами продовжено дію Договору на постачання природного газу до 31.01.2021 року, а відтак, новий постачальник, якого вказує Відповідач жодним чином не міг ні включити Відповідача в свій реєстр, ні фактично здійснювати постачання природного газу.

Крім того, звертає увагу, що станом на кінець січня 2021 року, ні Позивач ні Відповідач не могли знати про вартість фактично спожитого природного газу останнім з огляду на положення законодавства в сфері постачання природного газу та вважає недоведеними припущеннями твердження Відповідача про те, що Позивач не має ніякого відношення до спожитого Відповідачем природного газу в кінці січня 2021 року та на початку лютого 2021 року, як і недоведеним Відповідачем вважає ту обставину, що постачальником за вказаний період було ТОВ «Єврогаз ЛТД».

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (надалі ТОВ «Енергогазрезерв» та/або Постачальник, та/або позивач) та Комунальною установою «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради (надалі Споживач та/або відповідач) був укладений договір поставки природного газу № С/179-20 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2020 році товар: природний газ (код за ДК 021:2015: 09120000-6- Газове паливо (Природний газ) в обсягах і порядку, передбаченому даним Договором, а Споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірі, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п.1.2. Договору Постачальник передає Споживачу газ в обсягу 110 000 м.куб. та Сторонами визначено плановий обсяг споживання природного газу в помісячному розрізі.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна вартість даного договору складає 599 500,00 грн, в т.ч. ПДВ: 99 916,67 грн.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу на момент укладення даного договору, з врахуванням вартості плати за потужність та без ПДВ складає 4541,67 грн, крім того ПДВ 20% - 908,33 грн. Разом 5450,00 грн. Вартість договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу, що визначено у п.2.1 договору, на кількість газу, реалізованого у відповідному місяці. Загальна вартість газу за цим договором визначається, як сума місячних вартостей газу (п.2.3. Договору).

Водночас, положеннями п.п. 2.4.-2.5. Договору визначено, що зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного Договору, у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі». Зміна ціни на газ, що відбувається у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, НКРЕКП, ТОВ «Оператор ГТС України», НАК «Нафтогаз України», зміни біржових котирувань показників Platts, збільшенням ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України, або імпортерами природного газу, які впливають на ціну газу та є обов`язковою для розрахунків між Сторонами за даним Договором, та оформлюється додатковими угодами до Договору.

Сторони мають право змінити ціну за одиницю товару не більш як на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Вказане положення може бути застосоване виключно у випадку реального коливання (підвищення) цін на товар, що закуповується, за умови надання постачальником відповідних підтверджуючих документів, а саме: довідка із Управління статистики про стан цін або Торгово-промислової палати або іншою компетентною на це установою про стан цін із зазначеним коефіцієнтом підвищення цін. Підвищення здійснюється не більш ніж на розмір коефіцієнту підвищення ринкової ціни.

У розділі 3 договору сторони погодили порядок та умови проведення розрахунків.

Так, згідно з п.3.1 договору, порядок оплати встановлюється наступним чином:

3.1.1. Споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника на наступних умовах:

3.1.2. У разі зменшення або збільшення місячного обсягу споживання споживачем газу порівняно із замовленим обсягом, оплата розраховується наступним чином:

3.1.2.1. При зменшенні місячного обсягу споживання газу споживачем - залишок грошових коштів зараховується в оплату за наступний місяць поставки, з урахуванням положень п.2.1., пп. 3.1.1 даного договору.

3.1.2.2. При збільшенні споживання місячного обсягу газу, споживач зобов`язаний провести оплату за обсяг газу, на який збільшиться поставка, з урахуванням положень п.2.1, пп.3.1.1 даного договору.

Пунктом 3.3. Договору сторонами визначено, що відповідно до п.1 ст.23 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, та п.1 ст.48 БКУ взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання.

Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу визначено у розділі 4 договору.

Так, кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого у споживача комерційного вузла обліку, та підтверджуються Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС (п.4.1. Договору).

За змістом п. 4.2. Договору приймання-передача газу протягом місяця здійснюється відповідно до п.1.4 та п.1.6 даного договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору приймання - передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Для складання актів приймання-передачі природного газу споживач до 03 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу, складеного між споживачем та Оператором ГРМ або Оператором ГTC. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГTC постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою акти приймання-передачі природного газу та направляє їх споживачу (п.п.4.3.1., 4.3.2. Договору).

Згідно з п. 4.4. Договору Споживач протягом 10 днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У разі невиконання обов`язку, передбаченого п.4.4 даного договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається Оператором ГТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку (п.4.5).

Відповідно до п.п.10.1, 10.3 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2020 року, а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. Всі доповнення та додаткові угоди набирають чинності та мають перевагу над раніше укладеними та над положеннями даного договору в разі, коли вони укладені в письмовій формі, мають дату, номер, посилання на даний договір, підписи уповноважених представників сторін та оригінальні печатки підприємств.

В пункті 11.2. Договору сторони з посиланням на положення ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», визначили, що дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі.

Крім того, за положеннями п.11.1. Договору, його умови не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 36 Закону.

Протягом строку дії договору між сторонами були укладені такі додаткові угоди:

- додаткова угода № 1 від 11.11.2020 щодо зміни ціни природного газу з 01.10.2020, що становить 5994,00 грн з ПДВ за 1000 м.куб. природного газу, та планового обсягу природного газу на жовтень-грудень 2020 року включно;

- додаткова угода № 2 від 12.11.2020 щодо зміни ціни природного газу з 15.10.2020, що становить 6593,40 грн з ПДВ за 1000 м.куб. природного газу;

- додаткова угода № 3 від 29.10.2020 щодо зменшення встановленої в п. 2.1. Договору його загальної вартості у зв`язку із зменшенням бюджетних асигнувань на 2020 рік до 499 500,00 грн;

- додаткова угода № 4 від 24.11.2020 щодо зміни ціни природного газу з 01.11.2020, що становить 7252,74 грн з ПДВ за 1000 м.куб. природного газу;

- додаткова угода № 5, якою сторони дійшли згоди щодо продовження на 2021 рік строку дії Договору №С/129-20 на період, достатній для проведення процедури закупівлі в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі (99 900,00 грн п. 3 додаткової угоди №5), а також змінено ціну газу, що передається по даній угоді шляхом її збільшення до 7252,74 грн;

- додаткова угода № 6 від 23.12.2020 щодо зміни ціни природного газу з 01.12.2020, що становить 7977,00 грн з ПДВ за 1000 м.куб. природного газу;

- додаткова угода № 7 від 28.01.2021, якою сторони дійшли згоди щодо продовження на 2021 рік строку дії Договору №С/129-20 на період, достатній для проведення процедури закупівлі в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі (99 899,16 грн п. 3 додаткової угоди №7 від 28.01.2021);

- додаткова угода № 8 від 29.01.2021 щодо зміни ціни природного газу з 01.01.2021, що становить 8773,86 грн з ПДВ за 1000 м.куб. природного газу.

Як стверджує позивач, ним, як Постачальником за Договором поставлено відповідачу, як Споживачу у січні 2021 року природний газ обсягом 15 950,10 м.куб. на суму 139 943,94 грн та в лютому 2021 року 4708,25 м.куб. вартістю 41 309,53 грн, на загальну суму 181 253,47 грн, на підтвердження чого суду надано акти приймання-передачі природного газу №PН-0000217, №РН-0000704, №РН-0000705, №РН-0000218 від 31.01.2021 року, №РН-0001353 від 28.02.2021 (які не підписані відповідачем), лист-відповідь на адвокатський запит позивача ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 27.01.2022 № ТОВВИХ-22-1104, інформацію щодо остаточних алокацій відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS000035BFF002 (відповідача у справі) за січень та лютий 2021 року

За позицією позивача, відповідач за поставлений за Договором в січні-лютому 2021 року природний газ не розрахувався в повному обсязі, здійснивши оплату грошових коштів в сумі 99 899,16 грн відповідно до платіжного доручення №24 від 19.02.2021, меморіального ордеру № від 25.02.2021, у зв`язку з чим, з урахуванням наявної станом на 01.01.2021 у відповідача переплати вартості спожитого протягом 2020 року природного газу в сумі 3149,88 грн (підписаний позивачем Акт звірки взаєморозрахунків за 2020 рік, який долучено до відзиву на позов відповідачем) борг Комунальної установи «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради за спожитий за Договором природний газ становить 78 204,43 грн, з вимогами про стягнення якого позивач і звернувся з даним позовом до суду.

За таких обставин, позивач стверджує про наявність у відповідача заборгованосі в розмірі 78 204,43 грн за поставлений в січні-лютому 2021 року за Договором поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020 природний газ, стягнення якого є предметом розгляду в даній справі.

22 червня 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію №151/21-01 від 18.06.2021, в якій просив останнього підписати акти приймання-передачі природного газу за січень-лютий 2021 року, акт звірки взаєморозрахунків, а також здійснити оплату вартості отриманого за Договором природного газу в сумі 78 204,43 грн протягом 20 днів з дати отримання претензії, яка за твердженням ТОВ «Енергогазрезерв» була проігнорована відповідачем.

В той же час, згідно з наданою відповідачем листом-відповіддю на претензію від 29.06.2021 за №637, Комунальна установа «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради просила позивача зазначити період виникнення заборгованості, надати інформацію про точну кількість спожитого газу та його вартість в розрізі подобового споживання.

Також, відповідач в зазначеному листі зазначав, що умови Договору повністю виконані відповідачем та здійснено оплату на користь позивача вартість продовженого на 2021 рік Договору в сумі 99 899,16 грн, що визначалося в додатковій угоді №7 від 28.01.2021 до даного Договору.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України).

Враховуючи, що Договір поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020, який позивачем визначено в якості підстави заявленого позову, укладено сторонами за наслідком проведеної відповідачем публічної закупівлі за бюджетні кошти, до спірних правовідносин підлягають застосуванню також приписи Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, в ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на час укладення сторонами Договору) визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції на час укладення сторонами Договору).

Відповідні положення містяться й в укладеному сторонами Договорі (п.п. 11.1., 11.2. Договору).

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель», який введено в дію з 19.04.2020 року норми Закону України «Про публічні закупівлі» викладено в новій редакції.

Зокрема, за змістом нової редакції ч.ч. 5, 6 ст. 41 означеного Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником за яким є суб`єкт, визначений у частині першій статті 2 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Водночас, пункт 6 Розділу Х Прикінцеві та перехідні положення зміненої редакції Закону України «Про публічні закупівлі» визначає, що Договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, установлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів вносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.

З урахуванням наведеного, до правовідносин, що виникли з укладеного між сторонами Договору поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020 застосовуються положення попередньої редакції Закону України «Про публічні закупівлі» (чинної до 19.04.2020 року), в тому числі й ті, що регулюють порядок та умови внесенні змін до такого договору про закупівлю, включаючи правові підстави та можливість їх внесення.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами Договору строком дії до 31.12.2020 та його продовження в порядку ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 11.2. Договору на 2021 рік в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі на граничну суму 99 899,16 грн, про що однозначно вказано Сторонами в п. 3 Додаткової угоди №7 від 28.01.2021 до Договору (з урахуванням зміненої загальної вартості договору за Додатковою угодою №3 від 29.10.2020).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Відповідачем здійснено оплату вартості поставленого йому в січні 2021 року природного газу в розмірі 99 899,16 грн (платіжне доручення №24 від 19.02.2021, меморіальний ордер № від 25.02.2021), тобто загальна сума (ціна) продовженого на 2021 рік Договору Відповідачем сплачена в повному обсязі згідно з граничною сумою Договору в 2021 році, яка визначена Додатковою угодою №7 до Договору.

Разом з тим, доказів внесення змін в Договір поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020 в частині збільшення обсягу природного газу та, відповідно, й ціни Договору на січень 2021 року позивачем не надано, як і не доведено факт здійснення постачання природного газу на суму 78 204,43 грн в рамках виконання сторонами саме Договору поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020.

Більше того, досліджуючи зміст наданих позивачем додаткових угод до Договору вбачається, що сторонами неодноразово вносилися зміни в Договір в частині збільшення ціни 1 м.куб. природного газу в результаті чого ціна одиниці товару збільшилася з 5,45 грн до 8,77386 грн за 1 м.куб. природного газу та саме останню ціну (8,77386 грн за 1 м.куб.) позивачем визначено як вартість спожитого відповідачем в січні-лютому 2021 року природного газу.

При цьому, суд зазначає, що наявність факту збільшення ціни за одиницю товару за змістом вищенаведених приписів ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції з 19.04.2020) є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору, що відповідає визначеній сторонами в п.п. 2.4-2.6., 11.1. Договору процедурі внесення змін до Договору у випадку коливання ціни природного газу.

Разом з тим, як вже зазначалося судом відповідно до п. 6 Розділу Х Прикінцеві та перехідні положення зміненої редакції Закону України «Про публічні закупівлі», зміни до Договору про закупівлю, який укладено до 19.04.2020 після набрання чинності новою редакцією Закону вносяться в порядку, який був чинний до 19.04.2020, що включає в себе і правові наслідки невідповідності внесених змін вимогам ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції до 19.04.2020) у вигляді їх нікчемності (ч. 1 ст. 37 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції до 19.04.2020).

Водночас, з огляду на те, що зміст ч. 4 ст. 36 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» допускав можливість збільшення ціни в Договорі про закупівлю до 10%, сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10 % від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Для внесення змін до умов договору щодо ціни товару визначальним є не просто коливання ціни, а й те, що таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 вказано, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі".

З урахуванням викладеного, суд висновує, що сторонами під час укладення Додаткових угод №1, №2, №4, №6, №8 до Договору допущено зловживання своїм правом на зміну умов договору, здійснивши збільшення ціни товару з перевищенням встановленого законом максимуму такого збільшення, в результаті чого вартість 1 м. куб. природного газу зросла на 160,99% (з 5,45 грн до 8,77386 грн за 1 м.куб.) при максимально можливому збільшенні договірної вартості до 5,995 грн за 1 м.куб. (збільшення на 10% від 5,45 грн) та саме останню ціну (8,77386 грн за 1 м.куб.) позивачем визначено як вартість спожитого відповідачем в січні-лютому 2021 року природного газу.

Таким чином, надаючи в сукупності оцінку наявним в матеріалах справи доказів на предмет належності, допустимості та вірогідності (ст.ст. 76, 77, 79 ГПК України), суд констатує, що обрахована позивачем ціна спожитого відповідачем природного газу в січні-лютому 2021 року визначена ТОВ «Енергогазрезерв» з порушенням порядку її встановлення відповідно до умов Договору та змісту приписів Закону України «Про публічні закупівлі», а самим позивачем не доведено факт здійснення постачання природного газу на суму 78 204,43 грн в рамках виконання сторонами саме Договору поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020, у зв`язку з чим невідповідним є поширення його умов на постачання природного газу на суму та в обсязі, що не охоплюються умовами договору та з перевищенням загальної ціни Договору, що в даній ситуації є істотними умовами укладеного між сторонами Договору про закупівлю природного газу.

Також, суд бере до уваги, що з огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про публічні закупівлі», Договір поставки природного газу №С/129-20 від 11.02.2020 і був продовжений сторонами шляхом укладення Додаткових угод №5 та №7 від 28.01.2021 до даного Договору на строк для проведення наступної процедури закупівлі на визначену в Додатковій угоді №7 від 28.01.2021 суму 99 899,16 грн. (20% від ціни Договору) та зобов`язання Відповідача, як Споживача в частині оплати поставленого йому в січні 2021 року природного газу відповідно до Додаткових угод №5 та №7 від 28.01.2021 до даного Договору виконано в повному обсязі, а понаднормове збільшення обсягу закупівлі та, відповідно, й ціни закупівлі у невстановленій формі та без означених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав є порушенням визначених в ст. 5 даного Закону принципів економії, ефективності та пропорційності публічної закупівлі, може нівелювати зміст процедур публічних закупівель та призводити до зловживань під час їх проведення.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується як вартість визначеного в актах приймання-передачі №PН-0000217, №РН-0000704, №РН-0000705, №РН-0000218 від 31.01.2021 року, №РН-0001353 від 28.02.2021 природного газу так і та обставина, що постачання відповідачу природного газу на суму позовних вимог 78 204,43 грн відбулося саме на підставі Договору №С/129-20 від 11.02.2020, а враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 78 204,43 грн заявлені саме на підставі Договору №С/129-20 від 11.02.2020, зобов`язання за яким щодо поставки визначеного Договором обсягу природного газу Відповідачу та його оплати в сторін припинилися, то твердження позивача про порушення Комунальною установою «Виноградівський будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради умов цього договору є безпідставними, оскільки доказів розповсюдження його дії на спірну вартість природного газу позивачем суду не надано.

Інших підстав вимог у позові не заявлено.

При цьому, суд бере до уваги також, що в силу приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з матеріально-правовою вимогою визначено в якості предмета позову - стягнення заборгованості за Договором; підставою позову неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, - суд невправі самостійно вийти за межі означених позивачем вимог та прийняти рішення щодо позовної вимоги, яка до суду не пред`являлася.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Суд зобов`язаний вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Статтею 162 ГПК України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, правові підстави позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та підстави позову на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, з огляду на те, що позивачем, при зверненні до суду з матеріально-правовою вимогою визначено в якості предмета позову - стягнення заборгованості за Договором; підставою позову неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором - суд не вправі самостійно вийти за межі означених позивачем вимог та прийняти рішення щодо позовної вимоги, яка до суду не пред`являлася.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року та набула чинності для України 11.09.1997 року, закріплює право кожної людини на справедливий суд і зазначає, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

З урахуванням викладеного, на думку суду, неможливим до застосування в спірних правовідносинах є принцип jura novit curia («Суд знає закони») та надана щодо цього правова позиція Великої Палати Верховного Суду (постанова від 08.06.2021 №662/397/15-ц) відповідно до якої помилка у визначенні правової природи юридичних фактів, здійсненої позивачем, не має істотного значення, позаяк означена Великою Палатою Верховного Суду помилка позивача стосується невірного визначення правової підстави позову, ане звернення позивача до суду з невідповідним предметом позову та підставами його заявлення.

Означена правова позиція за схожих правовідносин викладена, зокрема, в постановах Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 у справі №907/224/22, від 01.02.2023 у справі №907/38/22.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на самого позивача у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 81, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 03 травня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.