УХВАЛА

02.05.2023Справа № 910/12632/22
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про відстрочення виконання судового рішення від 16.02.2023 у справі № 910/12632/22

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення 157 224,18 грн.

Представники: згідно з протоколом судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення 157 224,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) №02.5-14/2-183 від 02.07.2021 у частині своєчасної оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 157 224,18 грн, з яких: 104 760,00 грн основного боргу, 29 017,09 грн пені, 2 273,15 грн 3% річних та 21 173,94 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі № 910/12632/22 суд вирішив: позов задовольнити повністю; стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" основний борг у розмірі 104 760,00 грн, 3% річних у розмірі 2 273,15 грн, інфляційні втрати у розмірі 21 173,94 грн, пеню у розмірі 29 017,09 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

18.04.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2023 суд ухвалив: прийняти до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення виконання судового рішення від 16.02.2023 у справі № 910/12632/22; розгляд заяви призначити на 02.05.2023.

28.04.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 02.05.2023 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача підтримав заяву про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану, закриття починаючи з 24.02.2022 повітряного простору України призвело до повної зупинки регулярного пасажирського сполучення, всіх чартерних рейсів з/до України і фактично операційна діяльність авіакомпанії була зупинена, що спричинило значні фінансові втрати.

Також, відповідач зазначає, що авіакомпанія незважаючи на скрутне фінансове становище не ухиляється від виконання судового рішення та бажає погасити борг від майбутніх доходів авіакомпанії.

Позивач заперечуючи проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення зазначає, що борг виник до лютого 2022 року та що позивач зазнав та продовжує зазнавати фінансових втрат, оскільки також є суб`єктом цивільної авіації.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3 - 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності доказів, що підтверджують існування вищевказаних підстав.

За приписами ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення існування обставин, що можуть бути підставами для відстрочення виконання судового рішення, покладається саме на заявника.

При цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Ясюнієне проти Литви»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2018 у справі № 905/915/17.

Суд зазначає, що в ході розгляду заяви відповідачем не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, які в розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

Наявна у справі фінансова звітність Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за 9 місяців 2022 року хоча і свідчить про значне зменшення доходу відповідача порівняно з попереднім періодом, в той же час підтверджує, що відповідач продовжує ведення певної господарської діяльності, за яку отримує дохід.

При цьому, наданий відповідачем Звіт про фінансові результати не підтверджує відсутності у відповідача майна, за рахунок якого можливим було б задоволення вимог стягувача та погашення існуючої заборгованості.

Суд відзначає, що стягнута у даній справі з відповідача сума заборгованості є незначною (157 224,18 грн) і заявником не доведено суду наявності саме виняткових обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Також, судом враховано, що Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є суб`єктом цивільної авіації, а відтак також зазнало фінансових втрат у зв`язку з закриттям повітряного простору через початок воєнних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 по справі №910/12632/22 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про відстрочення виконання судового рішення від 16.02.2023 у справі № 910/12632/22 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева