ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.05.2023м. ДніпроСправа № 904/282/23
за позовом Фізичної особи-підприємця Цюпи Юрія Олексійовича, м. Кривий Ріг
до Повного товариства "Ломбард Домашній" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Голден Сіті" і Компанія", м. Київ
про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 59 779,14 грн.
Без участі представників сторін.
Фізична особа-підприємець Цюпа Юрій Олексійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Повного товариства "Ломбард Домашній" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Голден Сіті" і Компанія" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 59 779,14 грн.
Рішенням суду від 21.04.2023 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Повного товариства "Ломбард Домашній" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Голден Сіті" і Компанія" на користь Фізичної особи-підприємця Цюпи Юрія Олексійовича суму заборгованості з орендної плати у розмірі 55 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 282,65 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача вартості спожитих комунальних послуг у розмірі 4 779,14 грн.

На адресу суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Цюпи Юрія Олексійовича про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Дослідивши матеріали справи суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268) (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження надання адвокатом Горбенко Інною Василівною адвокатських послуг Фізичній особі-підприємцю Цюпі Юрію Олексійовичу під час розгляду справи №904/282/23 заявником надано: договір про надання правової допомоги № 1448 від 01.07.2022, акт наданих послуг № 2 від 01.04.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № 22 від 01.04.2023.

Відповідно до акту наданих послуг № 2 від 01.04.2023, адвокатом були надані юридичні послуги на загальну суму 10 000 грн., які складаються з правової допомоги у вигляді консультацій, складання та оформлення, подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за договором оренди № 10/09/07/20 від 09.07.2022 у Господарському суді Дніпропетровської області.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суду надано право з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019.

У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката 10 000 грн. явно непропорційний до предмета спору, з урахуванням ціни позову та кількості поданих доказів.

В ухвалі про відкриття провадження у справі судом було встановлено, що ця справа є малозначною, оскільки, зокрема, позовні вимоги не вимагають здійснення жодних складних розрахунків. Результат вирішення даної справи не впливає на репутацію сторін та не викликав публічного інтересу.

Також судом враховано часткову необґрунтованість позовних вимог позивача внаслідок ненадання останнім доказів на підтвердження правової позиції, викладеної у позові.

За таких обставин, клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката слід задовольнити частково. А саме покласти на відповідача витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні клопотання позивача у частині покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. слід відмовити.

За таких обставин, керуючись статтями 241, 244, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Клопотання Фізичної особи-підприємця Цюпи Юрія Олексійовича про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката - задовольнити частково.

Стягнути з Повного товариства "Ломбард Домашній" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Голден Сіті" і Компанія" (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73-Г, оф. 7, ідентифікаційний код: 40905105) на користь Фізичної особи-підприємця Цюпи Юрія Олексійовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача у частині покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 08.05.2023.

Суддя М.О. Ніколенко