cправа № 922/1109/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Колос І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Громака В.О.,
представників учасників справи:
позивача за первісним позовом - приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль"- не з`яв.,
відповідача за первісним позовом - приватного підприємства "Л-Транс" - не з`яв.,
розглянувши заяву приватного підприємства "Л-Транс" (далі - Підприємство)
про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі № 922/1109/21
за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль"
на рішення господарського суду Харківської області від 23.11.2021 (суддя Байбак О.І.) та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2022
(головуючий суддя - Геза Т.Д., судді Терещенко О.І. і Тихий П.В.)
зі справи № 922/1109/21
за позовом Товариства
про розірвання контракту та стягнення 366 892,74 грн., та
за зустрічним позовом Підприємства
про зобов`язання виконати умови контракту,
Первісний позов подано (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) про: розірвання контракту від 27.12.2018 № S-76/2018 (далі - Контракт), укладеного Товариством і Підприємством; стягнення з Підприємства штрафу в розмірі 95 120,34 грн. та збитків у розмірі 271 772,40 грн.
Первісний позов обґрунтовано неналежним виконанням Підприємством умов Контракту.
Зустрічний позов обґрунтовано невиконанням Товариством своїх зобов`язань щодо поставки товару в обумовлений Контрактом строк.
Рішенням господарського суду Харківської області від 23.11.2021: у первісному позові відмовлено; зустрічний позов задоволено; Товариство зобов`язано виконати умови Контракту, а саме здійснити поставку та передачу Підприємству Обладнання та Документації; стягнуто з Товариства на користь Підприємства 2 270 грн. судового збору та 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення мотивовано відсутністю підстав для задоволення первісного позову та, натомість, наявністю підстав для задоволення зустрічного позову.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2022: апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а згадане рішення місцевого господарського суду - без змін; задоволено клопотання Підприємства про розподіл понесених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги; стягнуто з Товариства на користь Підприємства 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі Товариство просить: скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи та "ухвалити нову про задоволення первісного позову ПрАТ "Фінпрофіль" та відмову у задоволенні зустрічного позову ПП "Л-Транс" або скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи "та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Харківської області".

Постановою Верховного Суду від 18.04.2023: касаційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 23.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 зі справи

№ 922/1109/21 - без змін.

20.04.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Підприємство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить ухвалити додаткову постанову про стягнення з Товариства на користь Підприємства 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування даної заяви Підприємство зазначає, що у судовому засіданні до закінчення судових дебатів у суді касаційної інстанції представник Підприємства зробив заяву про те, що докази понесених судових витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Від Товариства надійшли заперечення щодо розподілу судових витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в яких Товариство вказує, що: Підприємством не було подано відзив як першу заяву по суті спору з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які воно понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; заявлений Підприємством розмір витрат на правову допомогу до відшкодування є необґрунтованим, неспівмірний зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг в суді, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому витрати не підлягають відшкодуванню; обґрунтованою сумою витрат на професійну правничу допомогу є 2 000 грн., - та просить врахувати заперечення щодо розподілу судових витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги; відмовити Підприємству у стягненні з Товариства витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн. або зменшити їх розмір до 2 000 грн.

Також Товариство просить поновити строк подання заперечень щодо заяви Підприємства про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки Товариство дізналося про ухвалу Верховного Суду від 26.04.2023 (якою запропоновано Товариству подати заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу до 02.05.2023), лише 03.05.2023, тому враховуючи короткий період з моменту призначення заяви до дати слухання, а також час, який необхідний для підготування заперечень просить Суд поновити строк подання заперечень на заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

За приписами частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки зазначені заперечення щодо розподілу судових витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги подані Товариством поза межами встановленого судом строку (до 02.05.2023), то Верховний Суд не вбачає підстав для його задоволення.

Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022.

З огляду на зазначене та беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), Верховний Суд вважає за можливе продовжити Товариству строк для подання відповідних заперечень з ініціативи суду.

Відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":

- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).

Норми ГПК України передбачають таке:

стаття 15:

- суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо;

стаття 16:

- учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;

стаття 123:

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;

стаття 126:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ;

частини п`ята та восьма статті 129:

- під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись;

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;

пункт 3 частини першої статті 244:

- суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді касаційної інстанції Підприємством надано:

- договір про надання правової допомоги від 06.03.2023 №13-23 (далі - Договір), укладений Підприємством в особі директора Журавля О.Ф. (далі - Клієнт), з однієї сторони, та адвокатським бюро "Паритет" Сергія Салюка", в особі керуючого Салюка Сергія Миколайовича (далі - Виконавець), з іншої сторони, разом іменуються "Сторони", за умовами якого:

виконавець зобов`язався здійснити представництво прав та законних інтересів Клієнта в господарському судочинстві (перегляд Верховним Судом (Касаційним господарським судом) у касаційному порядку господарської справи №922/1109/21 за первісним позовом Товариства до Підприємства про розірвання контракту та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом Підприємства до Товариства про зобов`язання виконати умови контракту), а також в інших державних органах зокрема органах державної виконавчої служби, перед фізичними та юридичними особами з питань, пов`язаних як із необхідністю подати докази на час судового розгляду, так і примусовим виконанням судових рішень у даній справі, а Клієнт зобов`язується сплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1.1 Договору); гонорар є формою винагороди виконавця за надання правової допомоги Клієнту. Оплата за цим договором здійснюється за фіксованим розміром на умовах повної передплати. Вартість правової допомоги, виходячи з засад розумності та з огляду на складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта складає 20 000 (двадцять тисяч гривень) грн. без ПДВ (пункти 3.1-3.3 Договору);

- акт про надання правової допомогу від 20.04.2023 на суму 20 000 грн., відповідно до якого бюро надані послуги, що полягають у підготовлені від імені Клієнта заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та взято участь у судовому засіданні;

- копію рахунка на оплату від 06.03.2023 № 13 на суму 20 000 грн.;

- платіжне доручення від 14.03.2023 №688 на суму 20 000 грн.

Наданими Підприємством доказами, а саме копіями Договору про надання правової допомоги від 06.03.2023 №13-23 та акта про надану правову допомогу від 20.04.2023 підтверджується надання адвокатським бюро Підприємству професійної правничої допомоги у повному обсязі у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Розглянувши надані докази на підтвердження понесення Підприємством судових витрат у касаційній інстанції, Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Підприємства про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 ГПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Товариством на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних Товариством робіт, Суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді касаційної інстанції.

Суд зазначає, що Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з рішень судів попередніх інстанцій і матеріалів справи, правова позиція Підприємства була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору трьома судовими інстанціями, а адвокатське об`єднання надавало правову допомогу Підприємству в усіх цих інстанціях, тому, відповідно, було обізнане у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, доводів викладених Товариством у запереченнях щодо розподілу судових витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, те, що з акта про надання правової допомоги вбачається, що надані адвокатом послуги складаються з підготовлення від імені клієнта заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат (4 сторінки) та участь адвоката Підприємства Салюка С.М. у судовому засіданні Касаційного господарського суду 18.04.2023, яке згідно з протоколом судового засідання Касаційного господарського суду від 18.04.2023 тривало 15 хвилин (з 11:30 до 11:45), Суд дійшов висновку про необхідність покладення на Товариство судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Підприємством, у розмірі 10 000 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву приватного підприємства "Л-Транс" про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 922/1109/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль" на користь приватного підприємства "Л-Транс" 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/1109/21.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Харківської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос