РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023Справа № 910/3531/23

За позовом Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компаком-2000" м. Дніпра

про стягнення неустойки, ціна позову 3081592,30 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Балабан М.К.,

від відповідача: Носик Б.М.

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2023 року Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір № С/1-22 від 15 грудня 2022 р., відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у визначений договором строк передати йому товар - машини для обробки даних (апаратна частина) ДУ 021:20-4 (системний блок разом із операційною системою, клавіатурою та мишею) загальною вартістю 399999 грн., а він - прийняти та оплатити одержаний товар на умовах договору.

Всупереч умов договору відповідач прострочив передачу товару за договором вартістю 399999 грн., внаслідок чого він листом № 180/1-33-23/7 від 13 січня 2023 р. на підставі п.п. 10.3., 10.4. договору відмовився від договору з відповідачем.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1439996,40 грн. пені (за 36 днів прострочення виконання зобов`язання), 100799,70 грн. штрафу (за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів), передбачених п. 6.2. договору та 1540796,15 грн. штрафних санкцій (подвоєння розміру штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням зобов`язання за договором на день закінчення договору), передбачених п. 6.3 договору, а також покласти на відповідача понесені по справі судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись безпідставність заявлених вимог. Зазначав, що позивачем невірно здійснено розрахунок штрафних санкцій. Також просив покласти на позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 25000 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 грудня 2022 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № С/1-22, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у визначений договором строк передати позивачу товар - машини для обробки даних (апаратна частина) ДУ 021:20-4 (системний блок разом із операційною системою, клавіатурою та мишею) загальною вартістю 399999 грн., а позивач - прийняти та оплатити одержаний товар на умовах договору.

Згідно з умовами п. 2.3. договору оплата за поставлений товар здійснюється у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування замовником коштів на рахунок виконавця протягом 10 робочих днів з моменту поставки товару.

Строк дії договору згідно умов п. 9.1 договору встановлений з 15 грудня 2022 р. до 31 грудня 2022 року, а в частині зобов`язань, що лишились невиконаними, до їх повного виконання.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вказаного договору.

Відповідно до умов п.п. 3.1.-3.3. договору місце поставки товару: поставка здійснюється силами та засобами виконавця за адресою замовника: вул. Бориса Грінченка, 1, м. Київ.

Виконавець здійснює поставку товару з дати підписання сторонами договору протягом 10 робочих днів. Моментом здійснення поставки товару є його отримання замовником з відповідною відміткою у товаросупровідній документації (видатковій накладній).

Отже, з урахуванням умов п. 3.2. договору відповідач зобов`язаний був передати позивачу товар за договором не пізніше 29 грудня 2022 р.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позов, стверджується, що товар за договором відповідачем до 29 грудня 2022 р. та після указаної дати переданий не був.

Заявлені позивачем вимоги стосуються стягнення з відповідача на підставі п.п. 6.2., 6.3. договору неустойки у вигляді пені за прострочення поставки товару з 29 грудня 2022 р. до 3 лютого 2023 р. та додатково штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, а також штрафних санкцій (подвоєння розміру штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням зобов`язання за договором на день закінчення договору).

Згідно з умовами п.п. 6.2., 6.3. договору у разі якщо порушено господарське зобов`язання, замовник має право до виконавця застосувати штрафні санкції за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У разі, якщо виконавець не виконує зобов`язання за договором на день закінчення договору, розмір штрафних санкцій подвоюється (ст. 551 ЦК України).

Згідно розрахунку, проведеного позивачем розмір пені за прострочення поставлення товару складає 1439996,40 грн., штрафу у розмірі 100799,70 грн., подвоєної штрафної санкції у розмірі 1540796,15 грн.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку він проведений без дотримання вимог чинного законодавства, умов укладеного між сторонами договору, фактичних обставин щодо тривалості прострочення поставки за договором, а також здійснений арифметично невірно. Тому суд оцінює його критично.

З у рахуванням умов спірного договору прострочення відповідача розпочалося через 10 робочих днів з дня підписання договору, а саме з 30, а не 29 грудня 2022 р., з чого виходив позивач.

Поясненнями позивача, які не заперечені відповідачем, стверджується, що листом № 180/1-33-23/7 від 13 січня 2023 р. на підставі п.п. 10.3., 10.4. договору позивач відмовився спірного від договору, оскільки внаслідок прострочення відповідача виконання зобов`язання втратило для нього інтерес.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З урахуванням наведеного спірний договір між сторонами припинився у зв`язку з його розірванням з 13 січня 2023 р.

Згідно ч. 3 ст. 622 ЦК України у разі відмови кредитора від договору (стаття 615 цього Кодексу) боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

За відсутності у боржника обов`язку передати товар після 13 січня 2023 р. нарахування штрафних санкцій за порушення такого обов`язку після указаної дати є безпідставним.

Враховуючи наведене через порушення відповідачем обов`язку з передачі товару позивач набув права вимагати від того сплати неустойки за період прострочення з 30 грудня 2022 до 3 лютого 2023 років.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України підлягає стягненню 11999,97 грн передбаченої п. 6.2., 6.3. пені. (399999 грн х 15 днів х 0,1% х 2).

Вимоги про стягнення передбаченого п. 6.2 договору штрафу задаоленню не підлягають, оскільки заявлене прострочення тривало менше 30 днів.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача у мінімальному розмірі судового збору за правомірно заявлені вимоги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компаком-2000" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 58, приміщення 167, код 42668690) на користь Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, код 41037901) 11999, 97 грн. пені, 2684 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 9 травня 2023 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар