ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 квітня 2023 року Справа № 903/1036/22

за позовом: Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

Нововолинської міської ради Волинської області, м. Нововолинськ, Волинська обл.;

Західного офісу Держаудитслужби, м Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідачів: 1. Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради, м. Нововолинськ, Волинська обл.;

2. підприємця Джаджи Сергія Петровича, с. Дубечне, Ковельський р-н., Волинська обл.

про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів за державні кошти, стягнення 431 355 грн. 82 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

за участю представників сторін:

від позивачів: н/з

від відповідачів: н/з

від третьої особи: н/з

у судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області: Гудков М.В.

встановив: 28.12.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради Волинської області, Західного офісу Держаудитслужби до Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради, підприємця Джаджи Сергія Петровича про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів за державні кошти, стягнення 431 355 грн. 82 коп.

Ухвалою суду від 29.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.01.2023 об 11 год. 30 хв. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати прокурору, позивачам, докази чого подати суду; прокуратурі, позивачам - відповідь на відзиви не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзивів з доказами надіслання відповідачам; відповідачам - заперечення на відповідь прокуратури, позивачів протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання прокуратурі, позивачам.

Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради ухвалу суду отримало 02.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 192), підприємець Джаджа Сергій Петрович 30.12.2022 (а.с. 193).

Строк для подання відзиву управлінню освіти по 17.01.2023, підприємцю Джаджі С.П. по 16.01.2023.

10.01.2023 на адресу суду надійшов відзив підприємця Джаджи С.П., згідно якого позовні вимоги заперечує, оскільки жодних доказів на підтвердження наміру відповідача порушити публічний порядок, а також те, що договір суперечить інтересам держави і суспільства прокуратурою не надано. У позовній заяві відсутнє посилання на порушення ЗУ Про публічні закупівлі при проведенні процедури закупівлі та при укладенні оспорюваного договору. Оспорюваний договір виконаний сторонами у повному обсязі. Крім того прокуратурою пропущено граничний строк застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачений ст. 250 ГК України.

Прокуратура відзив відповідача отримала 11.01.2023 (а.с. 219).

Строк для подання відповіді на відзив по 16.01.2023.

Волинська обласна прокуратура у відповіді на відзив від 13.01.2023, яка на адресу суду надійшла 16.01.2023, позовні вимоги підтримує, оскільки прийняття та дотримання законодавства про боротьбу з недобросовісною конкуренцією, зокрема у сфері публічних закупівель та закупівель, які прирівнюються до державних, відповідає інтересам держави. Вимога про визнання недійсними правочинів заявлена у зв`язку із порушенням переможцем тендеру вимог законодавства про захист економічної конкуренції, що призвело до спотворення результатів відкритих торгів та як наслідок порушення інтересів держави. Відповідач, маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору від 15.03.2019, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави, суспільства та інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, узяв участь в проведенні конкурсної процедури закупівлі, тим самим знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого привласнив бюджетні кошти в сумі 431 355 грн. 82 коп.

Підприємець Джаджа С.П. відповідь на відзив отримав 14.01.2023 (а.с. 220).

Строк для подання заперечень на відповідь на відзив по 17.01.2023.

25.01.2023 на адресу суду надійшли пояснення Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області від 20.01.2023, згідно яких позовні вимоги підтримує. Зазначає, що управління не має права звертатися до суду із позовами про визнання недійсними рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення коштів з не підконтрольних установ, у зв`язку з чим твердження прокуратури щодо не вжиття жодних заходів із захисту порушених інтересів держави управлінням не відповідає дійсності.

Пояснення надіслані учасникам справи 20.01.2023.

Докази їх отримання сторонами відсутні.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою ознайомлення з поясненнями Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, які на адресу прокуратури не надходили, подання відповідних пояснень чи заперечень.

Суд протокольною ухвалою від 25.01.2023 підготовче засідання відклав на 15.02.2023 об 11 год. 00 хв.

08.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання Волинської обласної прокуратури від 07.02.2023 про залучення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного розгляду справи, надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами у підготовчому провадженні та подати пояснення по суті клопотання прокуратури, суд протокольною ухвалою від 15.02.2023 підготовче засідання відклав.

Ухвалою суду від 01.03.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 30.03.2023. Повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 22.03.2023 о 10 год. 30 хв. Зобов`язано протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали суду надіслати третій особі: Волинській обласній прокуратурі - позовну заяву з додатками, докази чого подати суду; учасників справи - заяви по суті спору (відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив), докази чого подати суду. Запропоновано Західному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України протягом 5-ти календарних днів з дня отримання позовної заяви з додатками подати суду пояснення по суті позовних вимог, одночасно копію пояснень надіслати учасникам справи, докази чого подати суду.

Волинська обласна прокуратура листом від 06.03.2023 подала докази надіслання позовної заяви з додатками третій особі.

Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області листом від 07.03.2023 долучило докази надіслання пояснень на адресу третьої особи.

13.03.2023 на адресу суду надійшла заява Волинської обласної прокуратури, у якій зазначає, що Джаджа С.П. припинив свою підприємницьку діяльність. Проте, оскільки даний спір пов`язаний з діяльністю, що раніше здійснювалася Джаджею С.П., як підприємцем, то спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 10 хв. до 10 год. 42 хв. 22.03.2023 у Волинській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Оповіщення Волинь"), судове засідання у справі 22.03.2023 не відбулось.

Клопотання про розгляд справи без участі представників на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене, особливості проведення судових засідань в умовах воєнного стану, з метою забезпечення безпеки та процесуальних прав учасників цієї справи, суд відклав розгляд справи на 12.04.2023 о 10 год. 30 хв.

Західне міжобласне територіальне управління Антимонопольного комітету України у поясненнях від 13.03.2023, які на адресу суду надійшли 24.03.2023, позовні вимоги підтримує. Зазначає, що рішенням від 18.03.2020 №4 встановлено, що учасники торгів усунули між собою конкуренцію в торгах.

З метою розгляду справи у розумні строки, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 12.04.2023 закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 19.04.2023 о 12 год. 00 хв.

Враховуючи рівність всіх учасників судового процесу, з метою повного та всебічного розгляду справи, надання можливості відсутнім у даному судовому засіданні учасникам справи скористатись своїм правом дати пояснення по суті спору, суд протокольною ухвалою від 19.04.2023 розгляд справи по суті відклав.

У судовому засіданні 26.04.2023 прокурор дав пояснення, доводи, висловив свою думку з питань, які виникли під час розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області проведено відкриті торги (конкурентна процедура закупівлі UA-2019-02-01-000253-b), переможцем яких визначено підприємця Джаджу Сергія Петровича (рішення щодо визначення переможця тендеру та намір укласти договір про закупівлю оформлено протоколом засідання тендерного комітету Відповідача 1 від 25.02.2019 за №16), та укладено із суб`єктом господарювання договір від 15.03.2019 за №02ВТ про закупівлю товарів (м`ясопродуктів), на загальну суму 885 000 гривень (а.с. 34-57).

Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області 02.01.2020 оприлюднено звіт про виконання договору, який профінансовано за кошти місцевого бюджету на суму 431 355,82 гривень (а.с. 58-64).

Участь у спірній конкурентній процедурі приймали два учасники: підприємець Джаджа С.П. та підприємець Зубчик В.І.

Рішенням адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 №4 по справі за №19-19 встановлено факт вчинення зазначеними суб`єктами господарювання при проведенні процедури закупівлі UA-2019-02-01-000253-b порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів (а.с. 87-102).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Абзацами 1 - 3 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільству, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.03.2019 №922/1391/18, ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/1421/16, від 15.02.2018 у справі №911/1023/17, від 17.04.^018 у справі №910/1424/16, від 31.05.2018 у справі №911/639/17, від 09.07.2019 у справі №911/1113/18, від 10.06.2021 у справі №910/114/19, від 15.12.2021 у справі №910/6271/17 від 13.01.2022 у справі №908/3736/15.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно- господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію, є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренцію та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 6 указаного Закону, антиконкурентцими узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 цього Закону).

Закон України «Про публічні закупівлі», як указано в його преамбулі, визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад. Його метою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 указаного Закону закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренції серед учасників.

Учасники процедур закупівлі, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону).

Крім того, конкурентна процедура закупівлі (тендер) - здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів (п. 13 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону).

Оголошуючи проведення відкритих торгів, замовник мав на меті не просто задовольнити потребу в придбанні товару, а здійснити його придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендеру.

Розглядаючи справу №910/114/19 про визнання недійсним договору про закупівлю як такого, що зокрема суперечить інтересам держави та суспільства, Верховний Суд у п. п. 32, 33 постанови від 10.06.2021 указав, що визначене положеннями Закону України «Про публічні закупівлі» спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, що одночасно слугує захисту інтересів держави. Тому прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом вимог.

Орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням від 18.03.2020 №4 по справі за №19-19 підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі підприємцем Джаджою С.П., результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь якою ціною, у тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником.

Невід`ємною умовою ефективного функціонування економічної системи в Україні є розвиток якісного конкурентного середовища - результату й сукупності умов взаємодії усіх суб`єктів ринку за відповідного рівня економічного змагання й можливості впливу окремих економічних агентів на загальноринкову ситуацію.

Вільне змагання суб`єктів господарювання забезпечує встановлення цін на рівні, що приводить до оптимального розподілу суспільних ресурсів, сприяє підвищенню рівня організації господарської діяльності та здійсненню науково- технічного прогресу.

Ефективна економіка своєю чергою забезпечує високу та динамічну продуктивність капіталу як інвестиційну складову та результативність праці, як соціальну складову, що є запорукою зростання загального добробуту.

Проте, порушення підприємцем Джаджою С.П. законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного тендеру, не сумісне із основними засадами цивільного законодавства, оскільки воно є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить і до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

Через вчинення підприємцем Джаджою С.П. та підприємцем Зубчик В.І. антиконкурентних узгоджених дій змагання між зазначеними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі у торгах не відбувалося, тобто суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги над іншими учасниками торгів. Унаслідок цього, замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки.

Таким чином дії підприємця Джаджи С.П. спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі

Ураховуючи зазначене, в діях підприємця Джаджи С.П. вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Завідомо суперечлива мета дій підприємця Джаджи С.П. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

В силу положень ст. 202 ЦК України рішення тендерного комітету Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради, оформлене протоколом від 25.02.2019 №16, яким підприємця Джаджу С.П. визнано переможцем, акцептувати його пропозицію та укласти із ним угоду, є правочином, учиненим замовником та спрямованим на набуття у нього та вказаного суб`єкта господарювання цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору на закупівлю товарів від 15.03.2019 №02ВТ.

Схожий за змістом висновок щодо застосування ст. 202 ЦК України в подібних правовідносинах також викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 по справі №910/353/19.

У зв`язку із цим, рішення тендерного комітету Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради, оформлене протоколом від 25.02.2019 №16 (щодо конкурентної процедури закупівлі UA-2019-02-01-000253-b), завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони підприємця Джаджи С.П. і підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. З ст. 228 ЦК України.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, після прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю (аналогічні норми містить ч. 2 ст. 32 попередньої редакції указаного Закону).

Недійсність результатів спірної закупівлі свідчить про незаконність укладеного за підсумками її проведення договору про закупівлю .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі за №910/16309/18.

Враховуючи вищевикладене, визнання рішення тендерного комітету Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради, оформлене протоколом від 25.02.2019 №16, недійсним, договір про закупівлю товарів за державні кошти від 15.03.2019 №02ВТ, укладений між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради та підприємцем Джаджею С.П. на підставі вказаного рішення також підлягає визнанню недійсним.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20 зазначила, що до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в ст. 216 ЦК України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України, якщо визнаний судом недійсний правочин вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Підприємцем Джаджею С.П. за спірним договором одержано грошові кошти в сумі 431 355 грн. 82 коп., що не оспорюється сторонами та підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю від 02.01.2020 (а.с. 58-59).

Отже, підприємець Джаджа С.П., маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору від 15.03.2019 №02ВТ, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, узяв участь в проведенні конкурентної процедури закупівлі знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого привласнив бюджетні кошти в сумі 431 355,82 гривень.

Вищенаведене свідчить про наявність у нього умислу на укладення спірного договору, який суперечить інтересам держави і суспільства, з метою отримання прибутку.

Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20 зроблено висновок, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

Таким чином, грошові кошти в сумі 431 355,82 грн, які були перераховані Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області підприємцю Джаджі С.П. на виконання договору від 15.03.2019 №02ВТ, підлягають стягненню з підприємця Джаджи С.П. на користь Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області та в подальшому з останнього у дохід держави.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 258 ЦК України не встановлює спеціальної позовної давності до вимог про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності.

При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, про факт вчинення підприємцем Джаджею С.П. антиконкурентних узгоджених дій у вигляді спотворення результатів тендеру, проведеного Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, стало відомо із рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 №4 по справі за № 19-19.

Як наслідок, про порушення договором від 15.03.2019 №02ВТ інтересів держави та суспільства з умислу підприємця Джаджи С.П. та про особу, яка їх порушила, прокурор міг довідатися лише 18.03.2020. Таким чином, строк позовної давності для звернення до суду з указаними позовними вимогами прокурором не пропущений.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Даний позов має на меті комплексний захист інтересів держави, порушених унаслідок прийняття рішення тендерного комітету Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, оформленого протоколом від 25.02.2019 №16, та укладення спірного договору від 15.03.2019 за №02ВТ. Обставини вчинення та наслідки таких діянь для економіки держави свідчать про невідповідність указаних фактів як правовій природі здійснення публічних закупівель у цілому, яка заснована на чесній господарській діяльності учасників тендерів та замовників, так і інтересам держави та суспільства. Зазначені обставини та наслідки передбачають розпорядження бюджетними коштами з недотриманням принципів максимальної економії, ефективності та результативності їх витрачання, які забезпечуються завдяки добросовісній конкуренції суб`єктів господарювання.

Близька за змістом правова позиція висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 25.08.2022 у справі №904/6691/20 (910/18605/19).

Пред`явлення позову прокурором у даному випадку зумовлено очевидним порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення підприємцем Джаджею С.П. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання товару за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання товару з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах судам необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

При цьому самого лише посилання прокурора про виявлення ним порушення інтересів держави та невжиття органом державної влади (позивачем у справі), на який покладено обов`язок щодо судового захисту інтересів держави, відповідних дій для такого захисту, недостатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Повноваження прокурора на звернення до суду підтверджені матеріалами справи, зокрема листами Волинської обласної прокуратури від 19.10.2022, 04.11.2022 (а.с. 65-67, 74-77), Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 28.10.2022 (а.с.71), УЗО Держаудитслужби у Волинській області (а.с. 81-82).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання недійсним рішення тендерного комітету Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, оформленого протоколом від 25.02.2019 №16; визнання недійсним договору про закупівлю товарів за державні кошти від 15.03.2019 №02ВТ, укладеного між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області та підприємцем Джаджею Сергієм Петровичем; стягнення з підприємця Джаджи Сергія Петровича на користь Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області 431 355,82 грн, а із Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області одержані ним за рішенням суду 431 355,82 грн в дохід держави.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів, то витрати по сплаті судового збору в сумі 11 432 грн. 34 коп. відповідно до ст. 130 ГПК України слід віднести на відповідачів у рівній частині.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73-80, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення тендерного комітету при Управлінні освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, оформлене протоколом його засідання від 25.02.2019 №16, в частині визнання підприємця Джаджи Сергія Петровича переможцем конкурентної процедури закупівлі UА-2019-02-01-000253-b та акцептного пропозиції (намір укласти договір про закупівлю із переможцем відкритих торгів).

3. Визнати недійсним договір про закупівлю товарів за державні кошти від 15.03.2019 №02ВТ, укладений між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області та підприємцем Джаджею Сергієм Петровичем (конкурентна процедура закупівлі UА-2019-02-01-000253-b).

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (просп. Дружби, 27, м. Нововолинськ, Волинська обл., ідент. код 02141696) 431 355 грн. 82 коп. (чотириста тридцять одна тисяча триста п`ятдесят п`ять грн. 82 коп.), а із Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області просп. Дружби, 27, м. Нововолинськ, Волинська обл., ідент. код 02141696) одержані ним за рішенням суду 431 355 грн. 82 коп. (чотириста тридцять одна тисяча триста п`ятдесят п`ять грн. 82 коп.) стягнути в дохід держави.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, ) 5 716 грн. 17 коп. (п`ять тисяч сімсот шістнадцять грн. 17 коп.) витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (просп. Дружби, 27, м. Нововолинськ, Волинська обл., ідент. код 02141696) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, ) 5 716 грн. 17 коп. (п`ять тисяч сімсот шістнадцять грн. 17 коп.) витрат по сплаті судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 04.05.2023.

Суддя А. М. Кравчук