ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"12" травня 2023 р. Справа № 918/454/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Дужич С.П.

судді Павлюк І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.03.2023 (повний текст складений 20.03.2023, суддя І.О. Пашкевич) за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі №918/454/18

за заявою Головного управління ДПС у Рівненській області

до Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.03.2023 у справі №918/454/18 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядається у межах справи №918/454/18 про банкрутство Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незняття арешту з майна боржника Приватного підприємства фірма "Інтерекопласт" (в т.ч. об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер 01, площею 82, 1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ) та інших обмежень щодо розпорядження його майном ( в т.ч. грошовими коштами).

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна (а саме: запис про обмеження за № 26735152 від 15.07.2016) та здійснити реєстрацію припинення публічного обтяження майна боржника Приватного підприємства фірма "Інтерекопласт" (в т.ч. на об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер 01, площею 82, 1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ) на виконання постанови Господарського суду Рівненської області від 21.07.2022 у справі №918/454/18 та ухвали Господарського суду Рівненської області від 29.12.2022 у справі №918/454/18.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить у разі необхідності поновити строк на подачу апеляційної скарги, вважати причини пропуску строку поважними; відстрочити сплату судового збору на розумний строк, але в будь-якому випадку до закінчення розгляду справи; задоволити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.03.2023 у справі №918/454/18 та прийняти нове рішення, яким провадження за скаргою закрити, якщо суд не знайде підстав для закриття провадження - відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Листом суду апеляційної інстанції від 05.04.2023 у справі №918/454/18 з Господарського суду Рівненської області витребовувалися належним чином оформлені матеріали оскарження ухвали у даній справі.

12.04.2023 на адресу суду від Господарського суду Рівненської області надійшов лист від 12.04.2023, на виконання листа №918/454/18/2113/23 від 05.04.2023, в якому зазначено, що матеріали справи №918/454/18 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області до Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про банкрутство направлені до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду супровідним листом від 27.03.2023, вих. №918/454/18/318/23.

11.05.2023 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали у справі №918/454/18.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, Суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 24.07.2020 у справі №911/4241/15, відповідно до якого положення норми підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено з 1 січня - 2 684 грн.

Отже, звертаючись до апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.03.2023 скаржнику належало сплатити судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Водночас, у порушення зазначених вимог, скаржником до апеляційної скарги не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, натомість, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що Міністерство юстиції України є органом державної влади з обмеженим фінансуванням, розрахунково-касове обслуговування якого відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. У зв`язку з воєнним станом на даний час у Міністерства юстиції України відсутні кошти на сплату судового збору.

При цьому скаржник зазначає, що ним вживаються заходи для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, і з огляду на значну кількість судових справ та складність прогнозування подальших фінансових надходжень до Міністерства юстиції України, останнє просить відстрочити сплату судового збору та надати можливість для відновлення порушених прав.

Розглянувши клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, Суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При цьому, положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

У даному випадку предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого поширюється дія статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, звертаючись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не наведено підстав, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуальним строку розгляду апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до вимог п. 3. ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Вимоги до надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі встановлено ст. 259 ГПК України, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

При дослідженні матеріалів скарги встановлено, що скаржником до апеляційної скарги додано копію апеляційної скарги. Однак, в розумінні ст. 258, 259 ГПК України така копія, долучена до апеляційної скарги, не є доказом надсилання копії скарги іншим сторонам у справі.

Таким чином, апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у відповідності до част. 2 статті 260 ГПК України, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, скаржником при поданні апеляційної скарги не виконано вимоги п. 2 частини 3 статті 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В даному випадку оскаржується ухвала суду від 14.03.2023 (повний текст складений 20.03.2023), апеляційна скарга подана 29.03.2023. Отже, 10-десятиденний строк на оскарження ухвали не пропущений.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.03.2023 у справі №918/454/18 залишити без руху.

3. Скаржнику протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати до суду докази сплати 2 684,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду; докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи .

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І.Ю.