ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"21" березня 2023 р. м. Ужгород Справа №907/435/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнелія-Трейд", м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, м. Ужгород Закарпатської області

про скасування рішення реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, індексний номер 55548425 від 07.12.2020 13:48:33 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про право власності про реєстрацію права власності відповідача по справі - Акціонерного товариства "Комерційний Інвестиційний банк" (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та будівлі та споруди літера "О", "У", "Ї", "З", "Ф", "С", "Р", "І", "И", "В", "Г", які знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5 на підставі договору іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т., 30.12.2014 та зареєстрований у реєстрі за №3806,

Суддя господарського суду - Пригара Л. І.

Секретар судового засідання - Іваниш Д.П.

представники:

Позивача - не з`явився

Відповідача -

Третьої особи - не з`явилася

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2021 відкрито провадження у справі №907/435/21 в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, м. Ужгород Закарпатської області, призначено підготовче засідання на 14.09.2021. Явку уповноважених представників учасників спору у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання - суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву. Встановлено залученій третій особі строк для надання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали.

Ухвалами суду від 14.09.2021, 21.10.2021, 25.11.2021, 09.02.2022, 03.03.2022, 31.05.2022, 10.08.2022, 06.09.2022, 12.10.2022, 16.11.2022 та 26.01.2023 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача б/н від 15.11.2022 про призначення у справі №907/435/21 судової оціночно-будівельної експертизи; закрито підготовче провадження у справі №907/435/21 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 21.03.2023. Явка уповноважених представників учасників процесу судом визнана на власний розсуд.

Позивач та третя особа явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Водночас представник позивача у поданих через підсистему "Електронний суд" додаткових поясненнях б/н від 15.03.2023 (вх. №02.3.1-02/1939/23 від 16.03.2023) наголосив на тому, що заявлені в даній справі позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд ухвалити рішення за наслідками розгляду спору по суті.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 22.02.2023 явка учасників справи в судове засідання 21.03.2023 судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно із приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників учасників процесу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі ухвалено судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що 19.12.2014 між ним, як позичальником, та відповідачем, як кредитором, було укладено Договір кредитної лінії №04-7/3л-37, предметом якого виступало надання кредитором позичальнику грошових коштів на умовах кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 200 000 Євро строком до 19.12.2014. Позивач звертає увагу, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем, як іпотекодавцем, та відповідачем, як іпотекодержателем, укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. 30.12.2014 та зареєстрований в реєстрі за №3806 (до якого в подальшому вносились зміни і доповнення на підставі укладених між сторонами Додаткових правочинів), предметом якого стала іпотека нерухомого майна, а саме, будівель і споруд колишньої фабрики "Турянка", розташованих за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та будівель і споруд літ. "О", "У", "Ї", "З", "Ф", "С", "Р", "І", "И", "В", "Г", які знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5.

За твердженням позивача, в березні 2021 року він дізнався від представників відповідача про те, що ТОВ "Корнелія-Трейд" не є власником вищенаведеного нерухомого майна внаслідок реєстрації права власності на таке іпотекодержателем на підставі наведеного в Договорі іпотеки іпотечного застереження. У зв`язку з наведеним, як вказує позивач, ним сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №250040591 від 26.03.2021, із якої вбачається, що будівлі та споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресами: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5, належать на праві власності АТ "Комерційний інвестиційний банк" (підстава для державної реєстрації - договір іпотеки (зі змінами та доповненнями), серія та номер: 3806, виданий 30.12.2014, видавник: Журкі О.Т., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55548425 від 07.12.2020 13:48:33, приватний нотаріус Кішкін Д.В., Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська область, форма власності: приватна, розмір частки: 1). Позивач також стверджує, що йому стало відомо про передачу відповідачем частини означеного нерухомого майна, а саме, комплектувального та поліефірного цеху літ. "Г", загальною площею 547,2 кв.м., в оренду ТОВ "Меблева фабрика "Турянка" на підставі Договору оренди частини нежитлового приміщення від 31.11.2020, пунктом 1.2. якого встановлено, що вказане приміщення є власністю орендодавця (відповідача у справі) на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2020.

У контексті норм Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про іпотеку" позивач звертає увагу, що не отримував від іпотекодержателя письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань за Кредитним договором; більше того, представниками відповідача повідомлено позивача, як позичальника, про те, що орієнтовна вартість предмета іпотеки, право власності на який було зареєстроване за АТ "Комерційний інвестиційний банк", становить близько 1 000 000 грн, у той час, як залишок боргу позивача складає 500 000 грн. Відповідно, позивач вказує, що відповідач, як кредитор за Кредитним договором, вимагає від нього сплати заборгованості, що залишилася після набуття банком права власності на предмет іпотеки.

Водночас за твердженням позивача, до нього із проханням щодо надання доступу до іпотечного майна не зверталося ні АТ "Комерційний інвестиційний банк", ні жоден із суб`єктів оціночної діяльності, що свідчить про відсутність оцінки предмета іпотеки і непогодження такої з ТОВ "Корнелія-Трейд".

Позивач звертає увагу, що з метою обґрунтування заявленого позову в частині неправомірності дій відповідача щодо ініціювання процедури реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, ТОВ "Корнелія-Трейд" було замовлено експертне дослідження для визначення ринкової вартості предмета іпотеки, за наслідком якого суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Бєлих Л.С. складено звіт про оцінку будівель, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а. У відповідності до вказаного звіту, ринкова вартість останніх станом на 25.11.2020 становить 4 118 094 грн, що, на переконання позивача, дає йому змогу, у випадку продажу нерухомого майна за згодою іпотекодержателя, не тільки повністю погасити заборгованість за Кредитним договором, але й отримати залишок коштів, які будуть сплачені покупцем предмета іпотеки, після повного погашення кредиту.

На думку позивача, єдиним ефективним способом захисту його порушеного права є скасування рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, індексний номер: 55548425 від 07.12.2020, про реєстрацію права власності відповідача на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресами: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5, оскільки таке прийнято суб`єктом реєстраційної діяльності безпідставно та з порушенням формальних умов вчинення реєстраційних дій.

ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву №02-93/6-153 від 12.07.2021 (вх. №02.3.1-02/5077/21 від 12.07.2021), в якому, зокрема, вказує на те, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки (будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 32), до якої долучив Договір іпотеки з додатками, копії письмових вимог про порушення зобов`язання та іпотечного договору №02-93/6-144 від 18.08.2020 та №02-93/6-186 від 28.09.2020 із доказами їх направлення та вручення іпотекодавцю, а також довідку №02-93/6-229 від 27.11.2020.

Водночас відповідач звертає увагу, що 18.08.2020 надіслав позивачу рекомендованим листом "Письмову вимогу про порушення зобов`язання та іпотечного договору" №02-93/6-144 від 18.08.2020, в якій, зокрема, зазначив про невиконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом, наявність облікованої простроченої заборгованості зі сплати відсотків, а також висловило вимогу повернути банку суму кредиту та сплатити штрафні санкції на загальну суму 216 026,98 Євро протягом 30 календарних днів із дня отримання означеної претензії. Водночас відповідачем у наведеній письмовій вимозі наголошено на застосуванні процедури примусового стягнення боргу за Договором іпотеки на умовах, що передбачені останнім.

28.09.2020 АТ "Комерційний інвестиційний банк" повторно надіслано позивачу "Письмову вимогу про порушення зобов`язання та іпотечного договору" за №02-93/6-186, в якій зазначено про необхідність повернення суми кредиту та сплати штрафних санкцій на суму 219 648,13 Євро протягом 30 календарних днів із моменту отримання претензії та вкотре наголошено на застосуванні процедури примусового стягнення боргу за Іпотечним договором.

Водночас за твердженням представника відповідача, вищенаведені листи позивач не отримав, як і не усунув порушення, викладені в письмових вимогах, станом на момент звернення АТ "Комерційний інвестиційний банк" до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

Покликаючись на положення п. 4.4.1. та 4.4. Договору іпотеки, представник відповідача зазначає, що банк реалізував своє право на задоволення кредиторських вимог шляхом прийняття у власність іпотечного майна в рахунок виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; при цьому, вказане застереження представник відповідача вважає правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

За твердженням представника відповідача, до поданої приватному нотаріусу Кішкіну Д.В. заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно АТ "Комерційний інвестиційний банк" було долучено довідку №02-93/6-229 від 27.11.2020, в якій зазначалась вартість предмета іпотеки, встановлена звітом про оцінку майна від 23.07.2020, що виготовлений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Когуч В.І., в сумі 950 000 грн.

Покликаючись на зміст наявної в звіті про оцінку заяви оцінювача, представник відповідача наголошує на безпідставності тверджень позивача стосовно того, що експертом не здійснено необхідних дій з метою отримання об`єктивних і достовірних відомостей про стан та параметри іпотечного майна; у той же час, як вказує представник відповідача, погодження ціни набуття права власності на предмет іпотеки не передбачене чинним законодавством України.

В частині доводів позивача про те, що залишок його заборгованості за Кредитним договором становить 500 000 грн, представник відповідача наголошує на тому, що розмір кредитної лінії за умовами означеного договору становить 153 000 Євро, тобто навіть, якщо АТ "Комерційний інвестиційний банк" отримало б у власність майно вартістю 1 000 000 грн, то залишок боргу позивача, з урахуванням тіла кредиту, відсотків за його користування, нарахованих штрафних санкцій та трьох процентів річних, ніяк не може становити 500 000 грн.

Крім того, на переконання представника відповідача, позивачем при зверненні до суду обрано неналежний спосіб захисту його нібито порушеного права, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є неефективним та жодним чином не призведе до його відновлення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача письмових пояснень по суті позову не подала, на виклик суду впродовж розгляду даної справи жодного разу не з`явилася.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслав додаткові пояснення №02-93/6-194 від 10.10.2022 (вх. №02.3.1-02/5298/22 від 10.10.2022), в яких вказує на те, що із фіскальних чеків, описів вкладення та поштових накладних, долучених до відзиву, вбачається, що позивачу було направлено письмові вимоги про порушення основного зобов`язання та Іпотечного договору від 18.08.2020 та 28.09.2020 на офіційну адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та безпосередньо зазначена в Договорі іпотеки - м. Перечин, пров. Ужанський, будинок 5. На переконання представника відповідача, презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання позивачем належними і допустимими доказами не спростована, а тому, іпотекодержатель, який із дотриманням вимог п. 4.2. Договору іпотеки направив вимогу, передбачену нормами ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки.

Також представник відповідача наголошує, що задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності суперечить вимогам закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне нерухоме майно. На думку представника відповідача, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача на предмет іпотеки, який вноситься на підставі рішення суду про задоволення віндикаційного позову.

Крім того, як стверджує представник відповідача, позивач не заявляє вимог про визнання іпотеки припиненою, не спростовує факту невиконання умов Кредитного договору, а також Договору іпотеки, який ним не оспорено ні в цілому, ні в тій частині, що передбачає можливість звернення стягнення на іпотечне майно; натомість, позивач наголошує, що його права порушені державною реєстрацією права власності на нерухоме майно за банком, не заперечуючи права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізація якого зумовлена неналежним виконанням зобов`язань ТОВ "Корнелія-Трейд" за Кредитним договором.

Представник позивача через підсистему "Електронний суд" подав додаткові пояснення у справі б/н від 20.02.2023 (вх. №02.3.1-02/1203/23 від 20.02.2023), в яких зазначає про те, що з аналізу норм Законів України "Про іпотеку", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а також Національних стандартів №1 і №2, затверджених постановами Кабінету Міністрів України №1140 від 10.09.2003 та №2 від 28.10.2004 відповідно, випливає, що підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує етап ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього, враховуючи також той фактор, що об`єктом оцінки є комплекс будівель, розташований на відповідній земельній ділянці.

Представник позивача наголошує, що і законом, і Іпотечним договором прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості такого на момент набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

За твердженням представника позивача, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання позивачем інформації про вартість майна, за якою відбувалось зарахування вимог; крім того, відповідачем порушено порядок визначення дійсної ринкової вартості предмета іпотеки, оскільки така оцінка проведена з порушенням вимог чинного законодавства у сфері оцінки нерухомого майна, без виїзду експерта (оцінщика) за місцем знаходження такого майна та його огляду, у зв`язку з чим позивач вважає, що у відповідача взагалі відсутні докази визначення вартості предмета іпотеки, що є прямим порушенням окремих пунктів Іпотечного договору.

Як стверджує представник позивача, суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Когучем В.І. при визначенні ринкової вартості нерухомого майна будівель та споруд колишньої фабрики "Турянка" датою 23.07.2020 було здійснено порушення вимог законодавства України - не було здійснено повного огляду нерухомого майна, а тому, вартість, яка вказана у Звіті про оцінку, в розмірі 950 000 грн, не відповідає реальній ринковій вартості такого об`єкта нерухомого майна.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслав заперечення щодо додаткових пояснень позивача №02-93/6-32 від 22.02.2023 (вх. №02.3.1-02/1280/23 від 22.02.2023), в яких, серед іншого, зазначає про те, що при державній реєстрації права власності на предмет іпотеки реєстратору надаються тільки відомості про вартість предмета іпотеки, а не звіт про оцінку майна, і в державного реєстратора відсутні повноваження для надання власної суб`єктивної оцінки стосовно вартості предмета іпотеки.

В частині доводів позивача про іншу вартість предмета іпотеки, яка зазначена в Договорі іпотеки та Додаткових угодах до нього, представник відповідача зазначає про те, що всі оцінки предмета іпотеки для укладення відповідних правочинів виготовлялися на замовлення самого позивача та були завищеними, оскільки таким чином ТОВ "Корнелія-Трейд" вдавалось ввести відповідача в оману щодо дійсної вартості предмета іпотеки та отримувати більшу суму кредиту під гірше забезпечення.

Представник відповідача також звертає увагу, що надане позивачем експертне дослідження не містить підпису та печатки суб`єкта оціночної діяльності і здійснене ще до моменту отримання іпотечного майна у власність АТ "Комінвестбанк", із чого, у свою чергу, можна дійти висновку про обізнаність ТОВ "Корнелія-Трейд" ще в листопаді 2020 року про те, що відповідач має намір оформити право власності на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", які знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а (тобто був обізнаний про направлення йому письмової вимоги про порушення зобов`язання та Договору іпотеки, а також про її зміст).

Представник позивача через підсистему "Електронний суд" подав додаткові пояснення у справі б/н від 15.03.2023 (вх. №02.3.1-02/1939/23 від 16.03.2023), в яких зазначає про те, що з урахуванням обставин даної справи та того факту, що правовідносини між сторонами із приводу спірного нерухомого майна мають договірний характер, і таке майно не було відчужене третім особам, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судом як неналежний спосіб захисту. На переконання представника позивача, задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно і відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення.

Представник позивача також наголошує, що звіт про оцінку будівель і споруд колишньої фабрики "Турянка", виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Когучем В.І., не відповідає пункту 56 Національного стандарту №1, згідно з яким звіт про оцінку майна повинен містити особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

19.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" (кредитором, відповідачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корнелія-Трейд" (позичальником, позивачем у справі) було укладено Договір кредитної лінії №04-7/3л-37 (далі - Кредитний договір), за умовами якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 200 000 Євро зі сплатою 10,50% відсотків річних строком від 19.12.2014 до 19.12.2015 рр.

На підставі п. 1.2. Договору, надання коштів буде здійснюватися окремими частинами (надалі кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші") в межах кредитної лінії зі встановленим максимальним лімітом заборгованості на умовах, визначених цим Договором та Додатковими правочинами до нього.

У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником та/або майновим поручителем договір застави рухомого майна. Якщо забезпечення, що вказується в п. 2.1. даного Договору, буде недостатньо для повного погашення заборгованості, кредит, наданий кредитором, забезпечується іншим належним позичальнику майном та коштами, а також майном та коштами, що на праві власності належать засновникам позичальника, на які може бути звернено стягнення, в порядку, передбаченому законодавством України (п. 2.1., 2.2. Договору).

Підпунктами 4.2.6. та 4.2.7. пункту 4.2. Договору передбачено, що позичальник зобов`язується відповідати перед кредитором власними коштами та майном за виконання взятих на себе зобов`язань згідно цього Договору; забезпечити своєчасне та повне повернення траншів кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих штрафних санкцій у відповідності з цим Договором.

На підставі п. 5.1.9. Договору, у випадку непогашення позичальником траншів кредиту в термін, визначений цим Договором, кредитор має право самостійно стягнути суму заборгованості з рахунків позичальника у національній та іноземній валютах у порядку, що встановлений п. 1.6. та 3.8.1. цього Договору, або шляхом видачі наказу про примусову оплату несплаченої суми кредиту та (або) несплачених відсотків за користування кредитом, або за рахунок забезпечення, наданого позичальником.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.5. Договору).

В подальшому, в період із 2014 по 2019 рр. між кредитором та позичальником були укладені Додаткові правочини до Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014, якими, зокрема, внесені наступні зміни до кредитного договору:

- на підставі Додаткового правочину №18 від 29.03.2019 зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до 10,50% відсотків річних, збільшено строк кредитування до 27.03.2020, встановлено обов`язок позичальника здійснювати щомісячне погашення кредиту в сумі 2500 Євро, починаючи із 01.04.2019. Крім того, внесено зміни до п. 2.2. Кредитного договору шляхом зобов`язання позичальника у строк до 01.05.2019 провести реєстраційні дії із приводу новозбудованого цеху (літера "М") з метою прийняття вказаного майна в якості додаткового забезпечення за Договором кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014.

За матеріалами справи судом встановлено, що 30.12.2014 між ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" (іпотекодержателем, відповідачем у справі) та ТОВ "Корнелія-Трейд" (іпотекодавцем, позивачем у справі) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. та зареєстрований у реєстрі за №3806 (далі - Договір іпотеки), пунктом 1.1. якого визначено, що цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 та Додаткового правочину №1 від 24.12.2014 до Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 150 000 Євро, відповідно до умов Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення до 19.12.2015, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 10,50% відсотків річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором кредиту отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах.

Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно іпотекодавця:

- будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, село Тур`ї Ремети, вул. Радванка, буд. 38А. Будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка" належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Перечинською державною нотаріальною конторою 10.09.2002 за №1074, та акту прийому-передачі від 12.09.2002. Право власності на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка" зареєстровано Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством 14.11.2002 та записано в реєстрову книгу за №38, згідно реєстраційного посвідчення від 14.11.2002.

Право власності іпотекодавця на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка" зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2014 Реєстраційною службою Ужгородського районного управління юстиції Закарпатської області. Номер запису про право власності - 8322084. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 32.

Будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка" складаються з будівлі прохідної, вказаної у плані під літерою "А", колодязю разом з будівлею, вказаному у плані під літерою "Б", контори (адмінкорпус), вказаної у плані під літерою "В", комплектувального та поліефірного цехів, вказаних у плані під літерою "Г", вентиляторної, вказаної у плані під літерою "Д", вбиральні, вказаної у плані під літерою "Е", механічного цеху, зазначеного у плані під літерою "Є", відстоювача, вказаного у плані під літерою "Ж", навісу, вказаного у плані під літерою "З", майстерні, зазначеної у плані під літерою "И", гаражу, вказаного у плані під літерою "І", приміщень (службові та побутові), вказаних у плані під літерою "Ї", меблевого цеху, вказаного у плані під літерою "Й", трансформаторної, вказаної у плані під літерою "К", бункеру, вказаного у плані під літерою "Л", ліфту (шахта ліфту), зазначеного у плані під літерою "М", навісу, вказаного у плані під літерою "Н", лабораторії (службові приміщення), вказаної у плані під літерою "О", котельні, вказаної у плані під літерою "П", душової, зазначеної у плані під літерою "Р", старої котельні, зазначеної у плані під літерою "С", лісопильного цеху, вказаного у плані під літерою "Т", сушильної камери, зазначеної у плані під літерою "У", шліфувального цеху, вказаного у плані під літерою "Ф", складу (навісу), вказаного у плані під літерою "Х" та майстерні деревообробної, вказаної у плані під літерою "Ч";

- будівлі та споруди літ. О, У, Ї, З, Ф, С, Р, І, П, И, В, Г, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, буд. 5. Будівлі та споруди літ. О, У, Ї, З, Ф, С, Р, І, П, И, В, Г належать іпотекодавцю на праві власності на підставі мирової угоди по справі №6/146 про визнання банкрутом державного підприємства "Перечинська лісозаготівельна дільниця" від 03.08.2004, затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області та договору про передачу майна у власність, укладеного 22.07.2004 між ДП "Перечинська лісозаготівельна дільниця" та ТОВ "Корнелія-Трейд". Право власності на будівлі та споруди літ. О, У, Ї, З, Ф, С, Р, І, П, И, В, Г зареєстровано Комунальним підприємством "Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" 05.04.2005 за реєстраційним номером 10388776, номер запису 246 у книзі 1, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6920752.

Право власності іпотекодавця на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка" зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2014 Реєстраційною службою Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області. Номер запису про право власності - 832262. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 32.

Будівлі та споруди літ. О, У, Ї, З, Ф, С, Р, І, П, И, В, Г складаються з сушильної камери, вказаної у плані під літерою "В", котельні, вказаної у плані під літерою "Г", водогрійної, зазначеної у плані під літерою "З", кузні, вказаної у плані під літерою "И", ремонтно-механічної майстерні, вказаної у плані під літерою "І", трансформаторної підстанції, зазначеної у плані під літерою "Ї", складу, вказаного у плані під літерою "Р", гаражу, вказаного у плані під літерою "С", трансформаторної підстанції, зазначеної у плані під літерою "У", гаражу, вказаного у плані під літерою "Ф", цеху розпиловки, вказаного у плані під літерою "П", побутового корпусу, вказаного у плані під літерою "О" (підп. 1.2.1., 1.2.2. пункту 1.2. Договору іпотеки).

На підставі п. 1.4. Договору іпотеки, за взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 8 456 569 гривень.

У підпункті 1.4.1. пункту 1.4. Договору іпотеки сторони дійшли згоди, що вказана в цьому Договорі вартість предмета іпотеки є орієнтовною, та його реалізація буде здійснюватися за цінами, визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, причому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим Договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від реалізації предмета іпотеки.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору іпотеки, право іпотеки виникає з моменту підписання цього Договору сторонами та його нотаріального посвідчення. Право іпотеки припиняється виконанням іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов`язань за Договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених приписами статей 28 і 29 Закону України "Про заставу", та статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до п. 4.4. Договору іпотеки, у разі настання будь-якого із заставних випадків, передбачених п. 4.1. цього Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із наступних способів: - шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність у рахунок виконання позичальником зобов`язань за Договором кредиту відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", при цьому зазначене застереження має силу Договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя; - шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку". В цьому випадку іпотекодержатель зобов`язаний за 30-ть днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього Договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки.

За змістом п. 7.1. Договору іпотеки, цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню та набуває чинності з моменту його підписання сторонами і відповідної державної реєстрації. Одночасно сторони цього Договору дійшли згоди, що разом із нотаріальним посвідченням нотаріус накладає заборону на відчуження предмета іпотеки.

30.12.2015 між ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" та ТОВ "Корнелія-Трейд" укладено Додатковий правочин №1 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, яким, зокрема, викладено п. 1.1. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "Цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 та Додаткового правочину №6 від 18.12.2015 до Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 603 000 Євро, відповідно до умов Договору кредитної лінії, з кінцевим терміном погашення до 18.12.2016, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 12,50% річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредитної лінії отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах"; внесено зміни до п. 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки шляхом викладення його в наступній редакції: "За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 8 850 777 гривень".

Додатковим правочином №2 від 31.01.2017 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, викладено п. 1.1., 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "1.1. Цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 та Додаткового правочину №8 від 28.12.2016 до Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 601 000 Євро, відповідно до умов Договору кредитної лінії, з кінцевим терміном погашення до 15.12.2017, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 12,50% річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах"; "1.4. За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 25 078 314 гривень".

На підставі Додаткового правочину №3 від 28.02.2018 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, зокрема, внесено зміни до п. 1.1., 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки шляхом викладення їх у наступній редакції: "1.1. Цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014, додаткових угод до нього, в тому числі і Додаткового правочину №15 від 09.02.2018 (а також усіх додаткових договорів до нього, які укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 153 000 Євро, відповідно до умов Договору кредитної лінії, з кінцевим терміном погашення до 07.12.2018, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 12,50% відсотків річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства"; "1.4. За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 12 852 550 гривень".

Відповідно до Додаткового правочину №4 від 22.02.2019 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, викладено п. 1.1. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "Цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014, додаткових угод до нього, в тому числі і Додаткового правочину №17 від 12.02.2019 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 153 000 Євро, відповідно до умов Договору кредитної лінії, з кінцевим терміном погашення до 29.03.2019, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 12,50% відсотків річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства"; підп. 1.2.1., 1.2.2. п. 1.2. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки викладено в наступній редакції: "Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно іпотекодавця: підп. 1.2.1. Будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, село Тур`ї Ремети, вулиця Радванка, буд. 38А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 32. До складу будівель і споруд колишньої фабрики "Турянка" входять наступні будівлі: будівля прохідної літ. А, колодязь літ. Б, контора літ. В, комплектувальний та поліефірний цех літ. Г, вентиляторна літ. Д, вбиральня літ. Е, механічний цех літ. Є, відстоювач літ. Ж, навіс літ. З, майстерня літ. И, гараж літ. І, приміщення літ. Ї, меблевий цех літ. Й, трансформаторна літ. К, бункер літ. Л, ліфт літ. М, навіс літ. Н, лабораторія літ. О, котельня літ. П, дyшова літ. Р, стара котельня літ. С, лісорозпилювальний цех літ. Т, сушильна камера літ. У, шліфувальна літ. Ф, склад літ. Х, майстерня літ. Ч. Факт належності іпотекодавцеві зазначених будівель і споруд колишньої фабрики "Турянка" перевірено за Даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно до підписання цього договору шляхом безпосереднього доступу до нього. Право власності на будівлі і споруди зареєстровано 30.12.2014 Бреньо Л.В., державним реєстратором Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, номер запису про право власності 8322084; підп. 1.2.2. Будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, місто Перечин, провулок Ужанський, будинок 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 232. До складу будівель і споруд входять наступні будівлі: сушильні камери літ. В, котельня літ. Г, трансформаторна літ. Ї, трансформаторна літ. У, цех розливки літ. П, склад літ. Р, гараж літ. С, побутовий корпус літ. О"; п. 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 13 237 800 гривень".

Додатковим правочином №5 від 09.04.2019 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, викладено п. 1.1., 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки в наступній редакції: "1.1. Цей Договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 та Додаткового правочину №18 від 29.03.2019 до Договору кредитної лінії №04-7/3л-37 від 19.12.2014 (а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору кредитної лінії), укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 153 000 Євро, відповідно до умов Договору кредитної лінії, з кінцевим терміном погашення до 27.03.2020, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 10,50% річних, і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати, пов`язані із виконанням умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредитної лінії отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах"; "1.4. За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 10 198 680 гривень".

На підставі Додаткового правочину №6 від 31.05.2019 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.12.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т. за реєстровим №3806, зокрема, внесено зміни до п. 1.2. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки шляхом доповнення його підп. 1.2.3. наступного змісту: "Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно іпотекодавця: цех літ. М, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, місто Перечин, провулок Ужанський, будинок 5В. Цех літ. М належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №164544104, виданим 23.04.2019 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. Право власності на цех літ. М зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. 22.04.2019. Номер запису про право власності - 31301318. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 232"; внесено зміни до п. 1.3. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки, доповнивши його наступним абзацом: "Ринкова вартість цеха літ. М, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, місто Перечин, пров. Ужанський, буд. 5В, становить 1 034 979 гривень, без урахування ПДВ, відповідно до Звіту про експертну оцінку, складеного 23.05.2019 ПП "Белих Л.С." станом 01.05.2019" та до. п. 1.4. розділу І "Предмет Договору" Договору іпотеки шляхом викладення його в наступній редакції: "1.4. За взаємною згодою сторін цього Договору загальна заставна (іпотечна) вартість предмета іпотеки складає 11 233 659 гривень".

За матеріалами справи судом встановлено, що 18.08.2020 Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" було надіслано позивачу рекомендованим листом з описом вкладення до цінного листа Вимогу про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору №02-93/6-144 від 18.08.2020 (далі - вимога 1), в якій зазначено про невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Корнелія-Трейд" взятих на себе зобов`язань щодо своєчасності та повноти сплати кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, про наявність облікованої простроченої заборгованості зі сплати кредиту та відсотків, а також вказано на необхідність повернути суму кредиту та сплатити штрафні санкції на загальну суму 216 026,98 Євро протягом 30 календарних днів із дня отримання означеної претензії. Водночас відповідачем у наведеній письмовій вимозі наголошено на застосуванні процедури примусового стягнення боргу за Договором іпотеки на умовах, що передбачені останнім, в разі невиконання позивачем, як позичальником, взятих на себе зобов`язань.

28.09.2020 Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" повторно надіслано позивачу рекомендованим листом з описом вкладення до цінного листа Вимогу про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору №02-93/6-186 від 28.09.2020 (далі - вимога 2), в якій зазначено про необхідність повернення суми кредиту та сплати штрафних санкцій на суму 219 648,13 Євро протягом 30 календарних днів із моменту отримання претензії та вкотре наголошено на застосуванні процедури примусового стягнення боргу за Іпотечним договором. Водночас повідомлено позивача про те, що вказана вимога є одночасно повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у порядку відповідно до п. 4.4. Договору та ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Як вбачається з матеріалів справи, вищенаведені вимоги 1 та 2 позивачем отримані не були, у зв`язку з чим на адресу відповідача повернулися конверти з неодержаною поштовою кореспонденцією.

Водночас за твердженням відповідача, що не спростоване позивачем у встановленому законом порядку, станом на час отримання державним реєстратором заяви АТ "Комерційний інвестиційний банк" про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно, порушення, про які йшла мова у вимогах, іпотекодавцем усунуті не були, а вимоги іпотекодержателя, відповідно, залишені без задоволення.

Так, суд констатує, що відповідач 07.12.2020 звернувся до суб`єкта реєстраційної діяльності - приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича - із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванка, 38А.

Рішенням реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, індексний номер: 55548425 від 07.12.2020 13:48:33, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було зареєстроване право власності Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) на будівлі і споруди колишньої фабрики "Турянка", розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванка, 38А.

Водночас суд звертає увагу, що рішення щодо державної реєстрації права власності на цех літ. "М", що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пров. Ужанський, 5В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 232), а також на будівлі та споруди (літ. "В", "Г", "Ї", "У", "П", "Р", "С", "О"), що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пров. Ужанський, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 232) за Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) не приймалося, а відповідна реєстрація права власності не проводилась, оскільки означене нерухоме майно не виступало предметом вимог 1 та 2. З огляду на викладене, суд наголошує, що позовні вимоги в наведеній частині не можуть бути предметом розгляду в даній справі.

Позивач вважає рішення приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, індексний номер: 55548425 від 07.12.2020 13:48:33, таким, що було прийнято безпідставно, із порушенням формальних умов вчинення реєстраційних дій та наявністю заборони на відчуження означеного нерухомого майна в момент прийняття оспорюваного рішення, що і стало підставою звернення ТОВ "Корнелія-Трейд" до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Водночас у статті 575 Цивільного кодексу України наведено окремі види застав та вказано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Отже іпотека є особливим видом застави, за яким виконання зобов`язань забезпечується виключно нерухомим майном. Іпотека регулюється не лише загальним законодавством - Цивільним кодексом України, Законом України від 02.10.1992 №2654-XII "Про заставу", а й спеціальним - Законом України від 05.06.2003 №898-ІV "Про іпотеку" (із змінами до нього) (далі - Закон №898-ІV).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону №898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У частині першій статті 12 Закону №898-IV вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У частинах першій, четвертій статті 33 Закону №898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 36 Закону №898-IV, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 4.4. Договору іпотеки, у разі настання будь-якого із заставних випадків, передбачених п. 4.1. цього Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із наступних способів: - шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність у рахунок виконання позичальником зобов`язань за Договором кредиту відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", при цьому зазначене застереження має силу Договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Зазначений вище пункт 4.4. Договору іпотеки містить відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням.

На підставі Договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, 07.12.2020 державним реєстратором прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно (предмет іпотеки) за АТ "Комінвестбанк".

Відповідно до частини 4 статті 37 Закону №898-IV, рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (із змінами до нього), у частині другій статті 18 якого зазначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У пунктах 6, 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (тут і надалі - в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з пунктами 18, 23 Порядку №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У частині першій статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (частина друга статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Також у статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено перелік обставин, за яких відмова в державній реєстрації прав з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, не застосовується.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц.

Отже засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Натомість, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18)).

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності підлягає державній реєстрації.

Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно.

Отже замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію, до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц (провадження №14-93цс20).

У постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача права володіння майном; відсутність або наявність в особи права володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Підстави припинення іпотеки передбачені у статті 17 Закону №898-IV. Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вимог про визнання іпотеки припиненою не заявляє, не спростовує невиконання ним умов Кредитного договору та наявність кредитної заборгованості. Відповідно до умов укладеного між ним та відповідачем Договору іпотеки, який позивачем не оспорено, передбачено, зокрема, можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону №898-IV.

Позивач у своєму позові заявляє, що його права порушено державною реєстрацією права власності на нерухоме майно за банком та внесенням записів про державну реєстрацію права власності за останнім, не заперечуючи права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, що спричинило наявність заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №199/8324/19 (провадження №14-212цс21) зазначено, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Виходячи із системного аналізу ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та положень Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто відповідно до ГПК України, обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, із урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява №22414/93) та пункт 75 рішення від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Водночас частинами 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Заявлені позивачем вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію права власності не впливають і не можуть вплинути на права позивача щодо права на предмет іпотеки.

Позивач обрав неналежний спосіб захисту, тому задоволення позову про скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно є неефективним і не призведе до відновлення його порушеного права, у зв`язку з чим у позові належить відмовити.

Оцінюючи твердження позивача щодо ненадіслання йому та неотримання ним повідомлень про порушення основного зобов`язання - письмових вимог №02-93/6-144 від 18.08.2020 та №02-93/6-186 від 28.09.2020, суд зазначає наступне

Відповідно до п. 61 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Разом із відзивом на позовну заяву Акціонерне товариство "Комерційний інвестиційний банк" надало суду копії письмових вимог про порушення зобов`язання та іпотечного договору, описів вкладення та квитанцій про надіслання цінних листів.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку (Постанова КЦС ВС від 12.05.2022 у справі №756/15123/18).

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.

Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання».

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

Загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу "доставки (одержання)" повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу "відправлення". Зокрема: (а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу; (б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом. Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено їй за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання; (в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28.05.1988 письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене. Письмове повідомлення включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними. Письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом.

Згідно з фіскальними чеками, описами вкладення та поштовими накладними, доданими до відзиву, можна встановити, що позивачу було надіслано письмові вимоги про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору №02-93/6-144 від 18.08.2020 та №02-93/6-186 від 28.09.2020 на 4 аркушах на адресу: Перечинський район, м. Перечин, пров. Ужанський, буд. 5а, яка є юридичною адресою ТОВ "Корнелія-Трейд" відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас із конвертів із листами за №511 та №221, що відповідають номерам на фіскальних чеках та накладних про відправку означених листів, такі повернуті відповідачу без вручення.

Презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання позивачем у загальному порядку належними та допустимими доказами не спростована, а відтак, іпотекодержатель, який із дотриманням положень Договору іпотеки направив вимогу, передбачену частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку", правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, відсутні підстави вважати ненадісланими позивачем письмові вимоги №02-93/6-144 від 18.08.2020 та №02-93/6-186 від 28.09.2020.

Аналізуючи аргументи позивача, що обґрунтовані покликанням на звіт про проведену оцінку об`єкта іпотеки, суд враховує, що в пункті п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, міститься вичерпний перелік документів, що надаються державному реєстратору, і серед них відсутній звіт про оцінку майна.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У частинах 1 та 4 статті 37 Закону "Про іпотеку" зазначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (частина 5 статті 37 Закону "Про іпотеку").

Водночас, як зазначалось судом попередньо, при державній реєстрації права власності на предмет іпотеки реєстратору надаються тільки відомості про вартість предмета іпотеки, а не звіт про оцінку майна, та у державного реєстратора відсутні повноваження для надання власної суб`єктивної оцінки стосовно вартості предмету іпотеки.

Отже в суду відсутні підстави для надання оцінки звіту про оцінку предмета іпотеки, а необхідним є встановлення факту самого проведення оцінки та надання відповідних відомостей до державного реєстратора або нотаріуса.

Позивачем у справі належними та допустимими доказами не спростовано неподання відповідачем при державній реєстрації відомостей про вартість предмета іпотеки у відповідності до п. 61 Порядку №1127.

Разом з тим, зміст звіту про оцінку майна від 23.07.2020, долученого відповідачем до відзиву, повністю спростовує твердження позивача стосовно того, що експерти не здійснили необхідних дій із метою отримання об`єктивних і достовірних відомостей про стан та параметри об`єкта нерухомості, який оцінювали.

Так, у вищевказаному звіті міститься інформація про те, що ФОП Когуч В.І. здійснив усі відповідні дії, про що зазначено в заяві оцінювача, а саме:

"Я, виконавець роботи, виходячи з повноти моїх знань і переконань засвічую, що: 1. Цей звіт дійсний лише на дату оцінки і для мети, вказаної у ньому. 2. В процесі оцінки спеціальна експертиза документів, які стосуються прав власності на оцінюваний об`єкт, не проводилась. Права власності на розглянуте майно, а також майнові права передбачаються повністю відповідними вимогам законодавства, якщо інше не оговорене спеціально. 3. Оцінювачем не проводився огляд об`єкта оцінки. 4. Я не даю ніяких гарантій та зобов`язань з приводу збереження майна і відсутності порушень діючого законодавства в розглянутих матеріалах. 5. Я не маю поточної чи майбутньої зацікавленості у власності, що являє собою предмет цього звіту, і я не маю персональної зацікавленості чи упереджень в ставленні до зацікавлених сторін. 6. Виконаний мною аналіз, мої судження і висновки обмежені лише приведеними припущеннями та обмежувальними умовами і являють собою мої власні професійні судження, аналіз та висновки. 7. Моя винагорода за проведення оцінки ніяким чином не залежить від результатів цієї оцінки. 8. Оцінка проведена, а даний звіт складений відповідно до вимог Національного стандарту №1, затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2003, Національного стандарту №2, затвердженого постановою КМУ №442 від 28.10.2004, інших нормативних документів, які регулюють оціночну діяльність в Україні. 9. Використані вихідні дані та інша інформація про об`єкт оцінки, на основі яких проводився аналіз, є за переконаннями Експерта, достовірними та якісними і відповідають дійсності. 10. Ніхто, крім особи, що підписала цей звіт, не впливав на судження та висновки зазначені в даному звіті. Приведені в звіті факти правдиві і вірні. Окремі частини даного звіту не можуть трактуватись окремо, а тільки як повний текст звіту, враховуючи всі приведені припущення та обмеження".

Відповідно до пункту 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки. Тобто здійснюється не огляд об`єкта оцінки шляхом доступу до нього, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, а ознайомлення.

Отже заява ФОП Когуч В.І. містить відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки через неможливість особистого огляду об`єкта оцінки, що, відповідно, спростовує твердження позивача щодо невідповідності оцінки вимогам законодавства України.

Сам по собі звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, а тому, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (постанова Верховного Суду №914/881/17 від 13.03.2018).

Отже правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Оцінюючи аргументи позивача щодо заниженої вартості предмета іпотеки, на підтвердження чого останнім надано експертне дослідження, проведене суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Бєлих Л.С. 01.12.2020, суд звертає увагу на наступні обставини.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки врегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Позивачем надано експертне дослідження, проведене суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Бєлих Л.С. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №752/20 від 18.08.2020), яке виготовлене 01.12.2020 та, за твердженням позивача, здійснювалось із метою обґрунтування позову. Водночас суд констатує, що на даному експертному дослідженні відсутній підпис та печатка суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 59 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачами в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна зберігаються в архіві суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не менше ніж п`ять років, якщо інше не встановлено договором на проведення оцінки майна.

Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об`єкта оцінки.

Враховуючи вищенаведене, експертне дослідження, надане позивачем, не можна вважати належним доказом в розумінні ГПК України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для того, щоб брати його до уваги.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач доказів на підтвердження наведених ним обставин та обґрунтувань суду не надав. Аргументи позивача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 12.05.2023.

Суддя Пригара Л.І.