ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 травня 2023 р. Справа № 902/1253/22

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Марущак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" ()

до: Фермерського господарства "Алмар" ()

про відкриття провадження у справі про банкрутство

за участю представників:

ТОВ "Суффле Агро Україна": Стеценко А.І. (в режимі відеоконференцзв`язку)

ФГ "Алмар": Бровко О.М. (в режимі відеоконференцзв`язку)

В С Т А Н О В И В :

05.12.2022 року до суду надійшла заява ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар".

Ухвалою суду від 06.12.2022 року прийнято до розгляду заяву ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар". Призначено підготовче засідання на 23.01.2023 року.

23.01.2023 року від представника ФГ "Алмар" до суду надійшов відзив б/н від 21.01.2023 року на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою від 23.01.2023 року підготовче засідання призначено на 01.03.2023 року.

22.02.2023 року до суду від ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшло заперечення б/н від 08.02.2023 року на відзив боржника на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

01.03.2023 року від ФГ "Алмар" надійшло заперечення б/н від 28.02.2023 року на заперечення (відзив) кредитора.

Ухвалою від 01.03.2023 року підготовче засідання призначено на 12.04.2023 року. Витребувано від сторін письмове пояснення та докази щодо наявності/відсутності заборгованості по договору поставки, в забезпечення якого була укладена аграрна розписка, вимоги за якою є підставою звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

04.04.2023 року до суду від представника ТОВ "Суффле Агро Україна", на виконання вимог ухвали від 01.03.2023 року, надійшли письмові пояснення 3/б від 28.03.2023 року.

Ухвалою від 12.04.2023 року підготовче засідання призначено на 01.05.2023 року. Ухвалено забезпечити участь представника ТОВ "Суффле Агро Україна" - адвоката Стеценко А.І. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1253/22, яке призначено на 01.05.2023 року - 10:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області, з використання системи відеоконференцзв`язку "EasyCon". Витребувано від ФГ "Алмар" письмове пояснення та докази щодо наявності/відсутності заборгованості по договору поставки, в забезпечення якого була укладена аграрна розписка, вимоги за якою є підставою звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство; розрахунок заборгованості по договору поставки, про який йшлося в судовому засіданні; письмове пояснення та докази разом з розрахунком заборгованості, надіслати на електронну адресу заявника.

Ухвалою від 26.04.2023 року задоволено заяву представників ФГ "Алмар" б/н від 25.04.2023 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалено забезпечити участь представників ФГ "Алмар" - адвоката Бровка О.М. та адвоката Жабського В.І. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1253/22, яке призначено на 01.05.2023 року о 10:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області, з використання системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

В судове засідання на визначену дату з`явились представники заявника та боржника.

Судом було встановлено, що ФГ "Алмар" не виконано вимоги ухвал суду в частині надання витребуваних доказів.

При цьому, на запитання суду, представник ФГ "Алмар" зазначив, що йому не відомі причини невиконання вимог суду.

Також, представник ФГ "Алмар" зазначив, що до суду за допомогою системи "Електронний суд" було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та про надання додаткового строку для виконання вимог п. 7 ухвали суду від 12.04.2023 року та надання витребуваних доказів.

Водночас, суд зауважує, що на момент проведення судового засідання, зазначене представником боржника клопотання до суду не надходило.

Натомість, судом встановлено, що 01.05.2023 року на електронну адресу суду від представника ФГ "Алмар" Жабського В.І. надійшла заява б/н від 01.05.2023 року про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з поганим самопочуттям та ознаками застуди.

Представник ТОВ "Суффле Агро Україна" заперечила щодо задоволення даної заяви.

Суд, розглянувши заяву представника ФГ "Алмар" Жабського В.І. про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки наведені у клопотанні обставини не є підставою для відкладення розгляду справи; при цьому, суд зауважує, що розгляд справи в підготовчому засіданні відкладався неодноразово; також судом враховано присутність в даному судовому засіданні іншого повноважного представника ФГ "Алмар".

Відтак, судом продовжено розгляд справи.

Так, в ході розгляду справи представник заявника надала пояснення щодо обставин справи, поданих до суду документів, підтримала вимоги заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар" та просила її задоволити.

Представник боржника заперечив щодо відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар", з підстав наведених у поданих раніше до суду відзиві та запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та надані докази, заслухавши пояснення представників ініціюючого кредитора та боржника, встановив наступне.

Так, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство мотивована тим, що 02.02.2021 року ФГ "Алмар" було видано на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" фінансову аграрну розписку, що була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. та зареєстрована у реєстрі за № 69 (у Реєстрі аграрних розписок - за № 5759), відповідно до умов якої ФГ "Алмар" зобов`язалося до 20.09.2021 року (включно) сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 5 140 800,00 грн.

Відповідно до пункту 3 розписки, нею забезпечується виконання зобов`язань за договором № від 01.01.2018 року, укладеним між боржником та кредитором.

Відповідно до пункту 4 розписки, боржник зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 розписки в безготівковій формі на рахунок кредитора НОМЕР_1 в АТ "Креді Агріколь Банк".

Станом на момент звернення з даною заявою розписка залишається не виконаною та не погашеною на повну суму безумовного грошового зобов`язання в розмірі 5 140 800,00 грн.

При цьому, у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючий кредитор заявив про відмову від забезпечення за вимогами згідно фінансової аграрної розписки, що стали підставою для звернення із даною заявою.

Відтак, вимоги ініціюючого кредитора до боржника, які є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство, становлять 5 140 800,00 грн.

Посилаючись на наведені обставини заявник просить суд: відкрити провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар"; визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 5 140 800,00 грн. та включити їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Боржник у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, заперечив щодо даної заяви, посилаючись, окрім іншого, на таке.

Аграрною розпискою забезпечується виконання зобов`язань за договором № від 01.01.2018 року, укладеним між боржником та кредитором.

Розписка, згідно п. 3, нерозривно пов`язана з виконанням зобов`язань за договором № від 01.01.2018 року.

На думку боржника, відомості, що повна сума безумовних грошових зобов`язань в сумі 5 140 800,00 грн є непогашеними не відповідає дійсності.

Боржником здійснені оплати заборгованості на рахунок НОМЕР_1 (який зазначено в аграрній розписці) перед кредитором, згідно переліку, всього на 7 020 993,51 грн.

Таким чином, наявність заборгованості спростовується фактичним виконанням грошових зобов`язань.

Крім того, боржник поставляв на користь кредитора сільськогосподарську продукцію, за яку кредитор досі не розрахувався, а саме: відповідно до договору купівлі-продажу № від 01.07.2021 року, протоколу № від 23.07.2021 року, видаткової накладної № від 23.07.2021 року поставлено 38,46 т ячменю пивоварного Себастьян А вартістю 231 080,01 грн; відповідно до договору купівлі-продажу № від 04.08.2022 року, протоколу № від 04.08.2022 року, видаткової накладної № від 04.08.2022 року поставлено 26,26 т ріпаку 1 класу вартістю 420 160,06 грн.

Кредитор, звертаючись до суду подав лише аграрну розписку, при цьому на надавши доказів існування заборгованості ФГ "Алмар" перед ТОВ "Суффле Агро Україна", хоча п.3 розписки містить посилання на ту обставину, що нею забезпечуються вимоги за іншим правочином - договором № від 01.01.2018 року. Договору, первинних документів, платіжних доручень тощо кредитор не надає.

Також, у відзиві боржник вказує на необхідності встановлення наявності/відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора.

Також, посилаючись на положення ч. 3 ст. 39 КУзПБ, боржник вказує на спроможність виконати зобов`язання перед кредитором без застосування процедури банкрутства, а саме: з урожаю пшениці, ріпаку 2023 року, чи культур, що будуть засіяні в 2023 році; за рахунок майна ФГ "Алмар"; за рахунок заставленого урожаю відповідно до аграрної розписки.

Посилаючись на наведені обставини, боржник просить відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Ініціюючий кредитор у запереченні на відзив боржника щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не погодився з доводами боржника, з огляду на наступне.

Так, 01.01.2018 року між сторонами було укладено договір поставки №, відповідно до умов якого кредитор (продавець) зобов`язується поставляти, а боржник (покупець) приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів: насіння, засоби захисту рослин, добрива тощо.

Отже, даний договір був фактично направлений на забезпечення кредитором боржника його посівних кампаній для можливості вирощування продукції.

Даний договір неодноразово пролонгувався сторонами і боржник вже з першого сезону почав неналежним чином виконувати свої договірні зобов`язання з оплати товару.

01.10.2020 року між сторонами було укладено договір про співпрацю та порядок погашення боргу, відповідно до умов якого (з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 12.11.2020 року), боржник визнав, що станом на момент укладення Додаткової угоди № 1 сума основного боргу за Договором поставки складала 2 658 933,04 грн., а сума процентів за несвоєчасний розрахунок - 1 960 417,47 грн. зі строком оплати до 31.10.2021 року. Договір про співпрацю та порядок погашення боргу передбачав також умови співпраці на сезон 2020/21 років та, відповідно, обов`язок фінансування посівної кампанії боржника кредитором.

Додатком № 3 від 31.10.2020 року до договору поставки сторони погодили продовжити його дію на 2021 рік.

02.02.2021 року ФГ "Алмар" було видано на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" фінансову аграрну розписку, що була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. та зареєстрована у реєстрі за № 69 (у Реєстрі аграрних розписок - за № 5759), відповідно до умов якої ФГ "Алмар" зобов`язалося до 20.09.2021 року (включно) сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 5 140 800,00 грн.

Відповідно до пункту 3 розписки, нею забезпечується виконання зобов`язань за договором № від 01.01.2018 року, укладеним між боржником та кредитором.

Відповідно до пункту 4 розписки, боржник зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 розписки в безготівковій формі на рахунок кредитора НОМЕР_1 в АТ "Креді Агріколь Банк".

Станом на момент звернення з даною заявою розписка залишається не виконаною та не погашеною на повну суму безумовного грошового зобов`язання 5 140 800,00 грн.

Що стосується договору поставки, то він частково погашався боржником, який у відзиві надає платіжні доручення на 7 020 993,51 грн. Крім того, Боржник зазначає про "зустрічні поставки" ячменю пивоварного загалом на 651 240,07 грн.

Однак боржник замовчує, на яку суму ним було отримано товарів за договором поставки.

Так, як підтверджується видатковими накладними, доданими до даних заперечень, кредитором було здійснено поставку товарів боржнику за договором поставки на загальну суму 18 293 109,94 грн., в той час коли боржник довів погашення заборгованості за договором поставки (з врахуванням так званих "зустрічних поставок") лише на суму 7 672 233,58 грн., що означає, що заборгованість за договором поставки складає 10 620 876,36 грн.

Отже, очевидним є той факт, що обставини справи, зазначені боржником, є маніпулятивними та створеними на викривлення фактичних обставин справи та на імітацію наявності якогось спору між сторонами щодо виконання аграрної розписки, якого насправді між сторонами немає і ніколи не існувало. Будь-який юридично формалізований спір відсутній, а докази зворотного боржником не надані.

Ініціюючий кредитор зауважує, що предметом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є не заборгованість за договором поставки, а невиконане безумовне грошове зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою, яке має безспірний характер в силу ст. 13 ЗУ "Про аграрні розписки".

Як вбачається з матеріалів справи, боржник не здійснив жодного платежу на виконання аграрної розписки, натомість погасив 7 672 233,58 грн. заборгованості за договором поставки з 18 293 109,94 грн. боргу.

При цьому, посилаючись на положення ЦК України та судову практику, кредитор наголошує, що оплату за договором поставки не можна ототожнювати з оплатою за фінансовою аграрною розпискою, оскільки аграрна розписка не є і не може бути забезпечувальним зобов`язанням (забезпеченням) в розумінні Глави 49 ЦК України.

Також, твердження боржника у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство про наявність спору про право між ним та ініціюючим кредитором, за відсутності на момент постановлений ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство судових справ, які б свідчили про наявність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора, не доводить факт його існування (постанова КГС ВС від 07.07.2021 року у справі № 904/5819/20).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами ніколи не було юридично формалізованого спору про право щодо фінансової аграрної розписки, отже фактично відзив боржника зводиться не до наявності спору про право, яке він навіть не може чітко пояснити та ідентифікувати, а про зрозуміле небажання бути банкрутом і використання всіх можливих аргументів, навіть абсолютно маніпулятивних, щоб уникнути банкрутства та продовжити всіма способами строки розрахунків.

ТОВ "Суффле Агро Україна" є дочірньою компанією найбільшої агропромислової Групи Франції (ІнВіво/Суффле), за понад 10 років діяльності прокредитували тисячі сільгоспвиробників і в товариства немає жодного наміру їх банкрути чи зловживати своїм статусом кредитора особливо під час війни, але боржник отримував кредити, як доводиться матеріалами справи, із 2018 року і щороку неналежно виконував свої зобов`язання. Отже, він довів свій статус особи, яка просто зловживала наявністю кредитних ресурсів дистриб`юторів сільгосппродукції, а не розвиває агробізнес, дбає про агротехнології та довгострокову ділову репутацію, у зв`язку з чим застосування до боржника процедури банкрутства є вимушеним та виправданим кроком.

Боржник у запереченні на заперечення (відзив) кредитора не погоджується з позицією кредитора та зазначає, окрім іншого, таке.

На думку боржника, кредитор у своєму запереченні зазначає неправдиву інформацію щодо реального погашення заборгованості.

Оскільки аграрна розписка видавалась 02.02.2021 року, боржник надав платіжні доручення, що стосувались заборгованості, що виникла саме з неї та початку її відліку.

Відповідно до п. 4 фінансової аграрної розписки від 02.02.2021 року, боржник зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 розписки в безготівковій формі на рахунок кредитора НОМЕР_1 в АТ "Креді Агріколь Банк". Під "здійсненням оплати" розуміється зарахування грошових коштів на зазначений вище рахунок кредитора.

Положеннями п. 3 розписки, цією розпискою забезпечується виконання зобов`язань за договором № 130020402 від 01.01.2018 року, укладений між божником та кредитором.

Боржник вказує, що дійсно, розписка є одностороннім правочином, однак підпис представника кредитора ОСОБА_1 свідчить про її отримання кредитором, а подання заяви про визнання банкрутом - свідчить про прийняття її до виконання.

В той же час, Законом визначено, що кредитор за аграрною розпискою надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку.

Тобто розписка встановлює зустрічне грошове зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

В рамках правовідносин боржника і кредитора, кредитор зобов`язався поставити товари (насіння, засоби захисту рослин, мінеральні добрива, добрива для позакореневого живлення) (п. 1.1.1 договору).

На виконання умов договору кредитор в період з 2018 року по 2021 рік поставляв засоби виробництва відповідно до умов договору.

02.02.2021 боржник на виконання умов договору щодо оплати та для забезпечення виконання зобов`язань надав розписку, про що свідчить п. 3 розписки.

Виконання зобов`язань боржником за договором і розпискою створює ситуацію подвійного виконання зобов`язання, оскільки: обов`язок оплати за поставлений товар по договору вже виконано; у боржника наявне зобов`язання по сплаті грошових коштів за аграрною розпискою, без наявності зустрічного зобов`язання.

У письмових поясненнях ініціюючого кредитора, наданих до суду 04.04.2023 року на виконання вимог ухвали від 01.03.2023 року, кредитор надає пояснення та докази щодо розміру заборгованості боржника за договором поставки № від 01.01.2018 року.

На підставі Договору поставки ТОВ "Суффле Агро Україна" здійснило поставку, а ФГ "Алмар" отримало сільськогосподарських товарів на загальну суму 19 447 038,66 грн., що підтверджується видатковими накладними, доданими до заперечень кредитора на відзив Боржника від 08.02.2023 року, а також наступними видатковими накладними від 13.02.2019 року, що додатково надаються до даних пояснень та не були помилково надані попередньо: №№ , , .

Дані видаткові не були видані через бухгалтерську помилку, оскільки програма SАР, в якій здійснюється бухгалтерський облік кредитора в рамках усієї групи Суффле автоматично присвоює на новий рік договору поставки нову дату та номер (в даному випадку - № від 01.01.2019 року, хоча це є виключно обліковим номером вже існуючого договору поставки, оскільки договір № від 01.01.2019 року насправді ніколи не укладався сторонами.

Погашення заборгованості боржником за договором поставки здійснювалося у різний спосіб упродовж тривалого строку (2019-2022 роки), зокрема:

шляхом зменшення заборгованості по договору поставки, внаслідок примусового виконання виконавчого напису на підставі аграрної розписки 2019 року (іншої, аніж предмет заяви про відкриття справи про банкрутство) приватними виконавцями Турським О.В. (стягнуто 401,50 грн.) та Тимощуком В.В. (1 621 700,00 грн.);

шляхом оплати за договорами переведення боргу на ТОВ "Кластерфарт" (1 000 000,00 грн.) та ТОВ "Зернофарт" (500 000,00 грн.);

шляхом оплати самостійно боржником (8 218 013,58 грн.);

шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (2 807 083,64 грн.).

Таким чином, остаточна сума заборгованості боржника перед кредитором за договором поставки становить 5 299 839,94 грн.

При цьому, заборгованість за фінансовою аграрною розпискою, що була видана ФГ "Алмар" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" та посвідчена 02.02.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А., зареєстрована у реєстрі за № 69 (у Реєстрі аграрних розписок - за № 5759), та яка є предметом справи № 902/1253/22, складає 5 140 800,00 грн.

Також, кредитор наголошує, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою; предметом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є не заборгованість за договором поставки, а невиконане безумовне грошове зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою, яке має безспірний характер; щодо інших вимог за договором поставки кредитора до боржника, які також наявні (частина основного боргу, що перевищує суму аграрної розписки, неустойка тощо), вони будуть дозаявлені в загальному порядку після відкриття провадження у справі; боржник не довів жодним належним доказом, що він погашав заборгованість саме за аграрною розпискою; між сторонами немає і ніколи не існувало спору щодо виконання згаданої аграрної розписки, а докази зворотного боржником не надані.

Крім того, як зазначено раніше, ФГ "Алмар" не було виконано вимоги ухвал суду в частині надання витребуваних доказів, зокрема, письмового пояснення та доказів щодо наявності/відсутності заборгованості по договору поставки, в забезпечення якого була укладена аграрна розписка, вимоги за якою є підставою звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство; також не надано контррозрахунок заборгованості по договору поставки.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.01.2018 року між ТОВ "Суффле Агро Україна" (Продавець) та ФГ "Алмар" (Покупець) укладено договір поставки № , за умовами якого, даний Договір є змішаним договором у розумінні частини статті 628 Цивільного кодексу України та об`єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення Продавцем Покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю.

У відповідності до умов, зазначених у даному Договорі, Продавець зобов`язується поставляти а Покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - Товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення (а.с. 106-115 т.1).

01.10.2020 року між ТОВ "Суффле Агро Україна" (Кредитор) та ФГ "Алмар" (Боржник) укладено договір про співпрацю та порядок погашення боргу, за умовами якого сторони погодили порядок погашення заборгованості Боржником, умови припинення виконавчого провадження, а також загальні умови подальшої співпраці в сезоні 2020/21 років, у тому числі порядок здійснення контролю Кредитором за погашенням заборгованості Боржником (а.с. 116-120 т.1).

31.10.2020 року сторони підписали додаток № 3 до договору поставки від 01.01.2018 року № , згідно якого сторони погодили продовжити строк дії договору на 2021 рік (а.с. 123-127).

12.11.2020 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про співпрацю та порядок погашення боргу, за умовами якої сторони підтверджують, що станом на момент укладення Додаткової угоди прострочена заборгованість Боржника за договором поставки становить 4 619 350,51 грн, з яких: 2 658 933,04 грн. основного боргу, 1 960 417,47 грн. проценти, зі строком оплати до 31.10.2021 року (а.с. 121-122).

На виконання умов договору поставки № від 01.01.2018 року ТОВ "Суффле Агро Україна" поставило ФГ "Алмар" товар на загальну суму 19 447 038,66 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з 15.03.2018 року по 08.06.2021 року (а.с. 128-182, 222-225 т.1).

ФГ "Алмар" за отриманий товар розрахувалось частково.

Так, як вбачається з наявних матеріалів справи, розрахунок за отриманий товар відбувався наступним чином:

шляхом зменшення заборгованості по договору поставки, внаслідок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 2769 від 17.09.2019 року: приватним виконавцем Турським О.В. в межах виконавчого провадження ВП № 60234338 (стягнуто 401,50 грн.) та приватним виконавцем Тимощуком В.В. в межах виконавчого провадження ВП № 62972028 (стягнуто 1 621 700,00 грн.) (а.с. 226-234 т.1);

шляхом оплати за договорами переведення боргу: № 22/7-20 від 22.07.2020 року - на ТОВ "Кластерфарт" (1 000 000,00 грн.) та № І-035/2021 від 17.07.2021 року - на ТОВ "Зернофарт" (500 000,00 грн.) (а.с. 235-240 т.1);

шляхом оплати самостійно боржником (всього 8 218 013,58 грн.) (а.с. 241-243 т.1);

шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (2 807 083,64 грн.) (а.с. 244-283 т.1).

Таким чином, на момент звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, сума заборгованості боржника перед кредитором за договором поставки № від 01.01.2018 року становить 5 299 839,94 грн.

Водночас, 02.02.2021 року ФГ "Алмар" було видано фінансову аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. та зареєстрована у реєстрі за № 69 (у реєстрі аграрних розписок - за №5759).

Вказана аграрна розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання Боржника сплатити кредитору грошову суму у розмірі 5 140 800,00 грн. у строк до 20.09.2021 року (включно) (п.1).

Відповідно до п. 2 аграрної розписки, Кредитором та отримувачем коштів за цією Аграрною розпискою є ТОВ "Суффле Агро Україна".

Цією Розпискою забезпечується виконання зобов`язань за Договором № від 01.01.2018 року, укладеним між Боржником та Кредитором (п.3).

Боржник зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 Розписки в безготівковій формі на рахунок Кредитора НОМЕР_1 в АТ "Креді Агріколь Банк". Під "Здійсненням оплати" розуміється зарахування грошових коштів на зазначений вище рахунок Кредитора (п.4).

За попередньою домовленістю з Кредитором, узгоджено наступний порядок повернення Розписки: з дня отримання повного виконання зобов`язання за Розпискою Кредитор протягом чотирнадцяти робочих днів (якщо інший строк не буде узгоджено Сторонами додатково в письмовій формі) робить на ній напис "Виконано", що скріплюється підписом Кредитора, і повертає таку Розписку Боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі Розписки від Кредитора до Боржника, а в разі неможливості, про що Боржник зобов`язаний письмово повідомити Кредитора, - шляхом направлення Розписки цінним листом з описом вкладення на адресу Боржника, вказану в Розписці (п. 4.1.).

Після повернення Боржнику оригіналу Розписки з відміткою про її виконання Боржник має право звернутися до особи, яка вчиняє нотаріальні дії, для внесення запису про виконання розписки до відповідних реєстрів (п. 4.2.).

В забезпечення виконання зобов`язань за цією розпискою Боржник передає в заставу майбутній врожай зерна, що вирощується (має вирощуватись відповідно до декларації Боржника) на земельних ділянках, згідно наведеного у розписці переліку (п.5).

Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок і діє до повного її виконання. Відомості про Предмет застави за Аграрною розпискою вносяться до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (п.13).

У разі невиконання Боржником зобов`язань за Аграрною розпискою у вказаний у ній строк Кредитор має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному, виконанню в порядку, передбаченому чинним законодавством для виконання правочинів, що встановлюють безумовне грошове зобов`язання (п. 21).

Вказана Аграрна розписка залишилась без виконання боржником в повному обсязі, на суму 5 140 800,00 грн., що і стало підставою для звернення ТОВ "Суффле Агро Україна" до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Алмар".

Боржник щодо відкриття провадження у справі про банкрутство заперечив, з підстав наведених вище, зокрема, посилаючись на здійснення фактичного виконання грошових зобов`язань шляхом оплати заборгованості на рахунок UА0346057, який зазначений в аграрній розписці, на підтвердження чого боржником було надано копії платіжних доручень (а.с. 59-77), з призначенням платежу: оплата заборгованості за договором № від 01.01.2018 року, оплата заборгованості за договором про співпрацю та порядок погашення боргу від 01.10.2020 року; та копії платіжних доручень (а.с. 200-206) з призначенням платежу: оплата заборгованості за договором № від 01.01.2018 року, згідно договору від 2019 року.

Водночас, судом встановлено, що станом на момент проведення підготовчого засідання у цій справі, матеріали справи не містять доказів щодо погашення Боржником заборгованості за Аграрною розпискою від 02.02.2021 року.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 ГК України, за змістом якої господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів регулюються Законом України "Про аграрні розписки".

Згідно ст. 1 ЗУ "Про аграрні розписки" (у редакції, чинній на момент видачі аграрної розписки) аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;

боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах;

кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом;

Положеннями ст. 5 ЗУ "Про аграрні розписки" (у редакції, чинній на момент видачі аграрної розписки) передбачено, що фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості. Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі.

Ґрунтовну оцінку правовому статусу аграрних розписок було надано Верховним Судом, зокрема, у постановах у справах №910/430/21, № 910/14168/19, № 922/3050/20, № 925/1282/20 та підтримано у постанові КГС ВС від 29.11.2022 у справі № 910/429/21, відповідно до яких навіть фактичні обставини щодо оскарження чи визнання недійсними положень забезпечуваного договору не впливають на юридичну силу аграрної розписки, оскільки вона встановлює безумовне зобов`язання, яке визначено у самій аграрній розписці.

Отже, такі висновки свідчать, що Аграрна розписка є окремим самостійним правочином.

Положеннями ст. 9 ЗУ "Про аграрні розписки" передбачено, що аграрна розписка видається окремо на кожний вид сільськогосподарської продукції, визначений родовими або індивідуальними ознаками. Товарна аграрна розписка може видаватися на кожен погоджений боржником та кредитором обсяг поставки узгодженої сільськогосподарської продукції. Під час видачі аграрна розписка підлягає нотаріальному посвідченню в порядку, передбаченому Законом України "Про нотаріат" для правочинів, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відомості про аграрну розписку в момент її посвідчення вносяться до Реєстру аграрних розписок особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Відомості про предмет застави за аграрною розпискою вносяться до Державного реєстру обтяжень рухомого майна особою, яка вчиняє нотаріальні дії, в момент нотаріального посвідчення аграрної розписки. У разі наявності додаткового забезпечення аграрної розписки інформація про таке забезпечення може вноситися до відповідних реєстрів згідно із законодавством. Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про аграрні розписки", аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік.

Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Кредитор за аграрною розпискою зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання виконання зобов`язання за аграрною розпискою зробити на аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом кредитора, і повернути таку аграрну розписку боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі аграрної розписки від кредитора до боржника, а в разі неможливості - шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу боржника, вказану в аграрній розписці.

Після повернення боржнику за аграрною розпискою оригіналу аграрної розписки з відміткою про її виконання боржник за аграрною розпискою має право звернутися до особи, яка вчиняє нотаріальні дії, для внесення запису про виконання аграрної розписки до відповідних реєстрів.

Аграрна розписка з відміткою про її виконання до повторного обігу не допускається. Інформація про видані аграрні розписки та їх виконання зберігається в Реєстрі аграрних розписок не менше 10 років.

За згодою кредитора за аграрною розпискою і боржника за аграрною розпискою допускається часткове виконання зобов`язань за аграрною розпискою. Для цього в товарній аграрній розписці погоджується розмір мінімальної партії сільськогосподарської продукції, яка може бути поставлена на її часткове виконання. У фінансовій аграрній розписці визначається мінімальний обсяг грошових коштів, який може бути сплачений на часткове виконання фінансової аграрної розписки. Якщо в тексті аграрної розписки не міститься застереження про мінімальний розмір часткового виконання аграрної розписки, кредитор за аграрною розпискою має право відмовитися від прийняття часткового виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою.

У разі отримання часткового виконання за аграрною розпискою на ній робиться напис, в якому фіксуються виконана частина зобов`язання та розмір зобов`язання, що зберігається. Такий напис скріплюється підписами боржника за аграрною розпискою та кредитора за аграрною розпискою. При цьому забезпечення аграрної розписки заставою зберігається в первинному обсязі.

Приписами ст. 13 ЗУ "Про аграрні розписки" унормовано, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Отже, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.

Відповідних висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 10.08.2021 року у справі № 924/1336/20, від 30.03.2021 року у справі № 910/14168/19, від 13.07.2021 року у справі № 925/1282/20.

При цьому, судом також враховано позицію Верховного Суду, висвітлену у постанові від 27.01.2022 року у справі № 924/233/21, де зокрема, зазначено, що проаналізувавши зазначені норми ЗУ "Про аграрні розписки", суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При оформленні та видачі аграрної розписки наявність такого зустрічного зобов`язання необхідна виключно для підтвердження статусу кредитора та можливості видачі аграрної розписки.

Аграрна розписка не є і додатком до договору поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника.

При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - ЗУ "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Отже взаємні права та обов`язки між сторонами у справі виникли саме на підставі виданої боржником 02.02.2021 року фінансової аграрної розписки, що була нотаріально посвідчена, яка є окремим видом правочину.

Водночас, як зазначено вище, на момент розгляду справи, матеріали справи не містять доказів щодо погашення Боржником заборгованості за Аграрною розпискою від 02.02.2021 року, в розмірі 5 140 800,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Приписи ст. 1 КУзПБ, передбачають, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 39 КУзПБ, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі судом не встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Боржником не надано суду доказів на підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання, строк яких настав.

На момент розгляду справи, матеріали справи також не містять доказів щодо погашення Боржником заборгованості за Аграрною розпискою від 02.02.2021 року, в розмірі 5 140 800,00 грн.

Водночас, як зазначено Верховним Судом у постанові від 06.04.2023 року у справі № 902/560/20, однією з обов`язкових умов для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20 та в постанові від 24.11.2021 у справі №910/16246/18.

Також Верховний Суд (зокрема в постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20) неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Правова категорія "спір про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника.

Зокрема, заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), поданого до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень 6 статті 39 КУзПБ. У суду першої інстанції під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що в свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також диспозитивністю господарського судочинства тощо (постанова Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №916/1101/21, на яку посилається Скаржник у касаційній скарзі).

Водночас у вказаній постанові Верховний Суд виснував, що задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство. Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов також у постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, на які посилається Скаржник у касаційній скарзі.

Крім того, у постанові від 18.01.2021 у справі №904/3251/20 Верховний Суд наголосив, що подання третьою особою позову про оскарження договору, на якому ґрунтуються вимоги кредитора вже після звернення такого кредитора до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, не підтверджує, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право ні за суб`єктним складом, ні за часовим критерієм (подання позову після відкриття провадження у справі про банкрутство) у розумінні підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 39 КУзПБ.

Тобто суд не може формально підходити до визначення наявності "спору про право", який зводиться лише до заперечень боржником існування тих чи інших правовідносин. У кожному конкретному випадку судом досліджуються заперечення боржника, зокрема, чи ґрунтуються вони на обставинах справи та підтверджуються відповідними доказами. Наявність спору про право має підтверджуватися належними доказами, а не базуватися виключно на припущеннях боржника.

Так, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора в розмірі 5 140 800,00 грн. за Аграрною розпискою від 02.02.2021 року. При цьому, самі по собі заперечення боржника щодо відкриття провадження у справі про банкрутство не свідчать про наявність спору про право щодо згаданих вимог.

Частина 13 ст. 39 КУзПБ, передбачає, що процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 44 цього Кодексу, одночасно з постановленням ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 44 КУзПБ, процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

Також, частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2022 року у справі № 910/430/22, наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, на думку Верховного Суду, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Як зазначено вище, судом встановлено, що заборгованість в загальному розмірі 5 140 800,00 грн Боржником не погашена та не спростована.

Враховуючи наведені вище положення закону та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "Суффле Агро Україна" грошові вимоги в розмірі 5 140 800,00 грн. боргу - є обґрунтованими і підтверджені наданими доказами та підлягають визнанню, а представлені матеріали є достатніми для відкриття провадження у справі № 902/1253/22 про банкрутство ФГ "Алмар" та введення процедури розпорядження майном боржника на 170 календарних днів.

При цьому, суд зауважує, що у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючий кредитор заявив про відмову від забезпечення за вимогами згідно фінансової аграрної розписки, що стали підставою для звернення з даною заявою.

Крім того, визнанню підлягають вимоги кредитора в розмірі 24 810,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн - авансування на депозитний рахунок суду грошової винагороди арбітражного керуючого, з огляну на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 року у справі № 904/4387/19, викладені такі правові висновки.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Також, суд звертає увагу на необхідність призначення розпорядника майна боржника у цій справі.

В силу п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

Судом встановлено, що ініціюючий кредитор у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство просить суд призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Плесюка О.С.

Також, до заяви ініціюючим кредитором було додано заяву арбітражного керуючого Плесюка О.С. №02-01/206 про згоду на участь у справі про банкрутство ФГ "Алмар".

За змістом ч. 3 ст. 28 КУзПБ, розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі: які є заінтересованими особами у цій справі; які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років; яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів; які є близькими особами боржника - фізичної особи.

До призначення арбітражним керуючим особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до осіб, зазначених у цій частині.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 44 КУзПБ, про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви арбітражного керуючого Плесюка О.С., останній не має: судимості за вчинення корисливих злочинів, заборони суду займатись діяльністю арбітражного керуючого; управління боржником раніше не здійснював; конфлікт інтересів відсутній; діяльність на посаді арбітражного керуючого на випадок заподіяння шкоди боржнику чи кредиторам застрахована (Договір № ДЦВАК/173/22 від 30.05.2022 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків; арбітражний керуючий має загальний досвід роботи юриста більше 15 років, з яких 6 років працював адвокатом по господарських справах, в тому числі по справах про банкрутство; кандидатура арбітражного керуючого Плесюка О.С. відповідає вимогам ст. ст. 11, 28 КУ з процедур банкрутства; арбітражний керуючий не є заінтересованою особою стосовно боржника і його кредиторів та не належить до жодної категорії осіб, зазначених у ч.3 ст.28 та ч. 2 ст. 11 Кодексу.

Також, в матеріалах справи наявні, зокрема, копії Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого Плесюка О.С. (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1971 від 16.10.2020 року; договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків № ДЦВАК/173/22 від 30.05.2022 року.

Враховуючи викладене, суд дослідивши подану заяву про згоду на участь у справі про банкрутство та надані докази, дійшов висновку про задоволення цієї заяви та призначення розпорядником майна ФГ "Алмар" арбітражного керуючого Плесюка О.С.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 9, 28, 30, 39, 41, 44 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 122, 169, 196, 232, 234, 235, 236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відкрити провадження у справі № 902/1253/22 про банкрутство Фермерського господарства "Алмар" (вул. Центральна, 57, с. Котюжани, Мурованокуриловецький р-н, Вінницька обл., 23440; ).

2. Визнати вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Б.Хмельницького, 43, с. Крупець, Шепетівський (Славутський) р-н, Хмельницька обл., 30068; ) до Фермерського господарства "Алмар" (вул. Центральна, 57, с. Котюжани, Мурованокуриловецький р-н, Вінницька обл., 23440; ) в розмірі 5 140 800,00 грн - заборгованості (четверта черга вимог кредиторів); 24 810,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн - авансування на депозитний рахунок суду грошової винагороди арбітражного керуючого.

3. Ввести процедуру розпорядження майном боржника - Фермерського господарства "Алмар" (вул. Центральна, 57, с. Котюжани, Мурованокуриловецький р-н, Вінницька обл., 23440; ) у справі № 902/1253/22 на 170 календарних днів, до 18.10.2023 року.

4. Задоволити заяву арбітражного керуючого Плесюка О.С. про згоду на участь у справі про банкрутство ФГ "Алмар".

5. Призначити розпорядником майна Фермерського господарства "Алмар" () арбітражного керуючого: Плесюк Олексій Степанович (Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1971 від 16.10.2020 року (адреса: вул.Хрещатик, 195, оф. 219, м. Черкаси, 18000; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ).

Встановити грошову винагороду арбітражного керуючого Плесюка О.С. за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

6. Зобов`язати розпорядника майна:

- розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку;

- вести реєстр вимог кредиторів;

- повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог;

- вживати заходів для захисту майна боржника;

- проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника;

- виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства;

- скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань;

- подавати відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

- надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі;

- за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів;

- виконувати інші повноваження, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.

Протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення господарських товариств або участь в інших господарських товариствах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід зі складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника; відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.

Керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про: участь боржника в об`єднаннях, асоціаціях, спілках, холдингових компаніях, промислово-фінансових групах чи інших об`єднаннях юридичних осіб; передачу нерухомого майна в оренду; одержання позик (кредитів); задоволення вимог поточних кредиторів.

З моменту відкриття провадження у справі:

- пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі;

- пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом;

- арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

- корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом;

- задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки у майні боржника у зв`язку з виходом із складу його учасників забороняється;

- рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

7. Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Зобов`язати розпорядника майна повідомити відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні про запровадження мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію не поширюється на: вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення; будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник; процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності; задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном, керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; задоволення вимог кредиторів шляхом звернення стягнення на предмет обтяження, що забезпечує виконання зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - сторони генеральної угоди відповідно до вимог статті 94 Кодексу України з процедур банкрутства.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

8. Вжити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

У процедурі розпорядження майном, заборонити боржнику без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено Кодексом України з процедур банкрутства та здійснювати продаж істотних активів боржника.

9. Розпоряднику майна подати до суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів до 21.06.2023 року.

10. Розпоряднику майна скласти реєстр вимог кредиторів та подати його в попереднє засідання суду.

11. Призначити попереднє засідання у справі № 902/1253/22 на 08 серпня 2023 р. - 14:30 год. в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, зал № 6).

12. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі у судовому засіданні згідно ч.ч. 1-4 ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

13. Розпоряднику майна не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі № 902/1253/22 про банкрутство ФГ "Алмар" провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

14. З метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі №902/1253/22 про банкрутство ФГ "Алмар" на офіційному веб-порталі cудової влади України.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство повинне містити ім`я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, найменування та адресу господарського суду, номер справи, дату офіційного оприлюднення повідомлення, відомості про розпорядника майна (ім`я, місцезнаходження), строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника.

15. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом на електронні поштові адреси: ТОВ "Суффле Агро Україна" - ІНФОРМАЦІЯ_7; представнику ТОВ "Суффле Агро Україна" - адвокату Стеценко А.І. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ФГ "Алмар" - ; представникам ФГ "Алмар" - адвокату Бровку О.М. - ІНФОРМАЦІЯ_5, адвокату Жабському В.І. - ІНФОРМАЦІЯ_4; арбітражному керуючому Плесюку О.С. - ІНФОРМАЦІЯ_6; Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) - ; Могилів-Подільському МВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) - ; ГУ ДПС у Вінницькій області - , ; Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області - ; Мурованокуриловецькому районному суду Вінницької області - ; Центру надання адміністративних послуг Мурованокуриловецької селищної ради - .

Згідно ч. 12 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала підписана суддею - 04.05.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи