РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2023 року справа № 927/347/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "БАЛАККОМ", вул. Комунальників, буд. 4-Б, м. Чернівці, 58023; e-mail:

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Величко Тетяни Михайлівни, АДРЕСА_1 , e-mail: не відомий

про стягнення 29020,54грн

без виклику сторін

встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "БАЛАККОМ" подано позов до фізичної особи-підприємця Величко Тетяни Михайлівни про стягнення 12486,00 грн заборгованості, 6307,67 грн пені, 3791,05 грн інфляційних витрат, 6435,82 грн. штрафної неустойки (35 % річних).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № К206/19 від 04.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 13.03.2023 відкрите спрощене позовне провадження у справі №927/347/23 без повідомлення учасників сторін; відповідачу надано строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Вказаною ухвалою відповідача повідомлено про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу суду від 13.03.2023 відповідач отримав 23.03.2023, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.03.2023. Відзив на позовну заяву не надано.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

04.11.2019 між фізичною особою-підприємцем Величко Т.М. (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "БАЛАККОМ" (позивач, постачалник) укладено договір поставки №К206/19 від 04.11.2019 (а.с. 10), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти їх та здійснити оплату згідно згідно умов договору.

Відповідно до п. 2.2 договору кількість товару та загальна суму визначається видатковими накладними постачальника.

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що покупець зобов?язується оплатити повну вартість отриманого згідно накладних товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару постачальником. Оплата за договором може здійснюватися і на інших умовах згідно домовленості сторін. В такому випадку сторони підписують додаткову угоду до договору.

Відповідно до п. 10.3 договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2019. Якщо до кінця строку договору ні одна зі сторін не заявить про зміну умов договору або про його припинення, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на кожен наступний рік.

За доводами позивача, на виконання умов договору ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» постачало ФОП Величко Т.М. текстильну продукцію, а покупець оплачував отриманий товар. Співпраця сторін тривала впродовж 2019- 2021 років, оскільки п.10.3 договору поставки №К206/19 від 04.11.2019 була передбачена автоматична його пролонгація на тих самих умовах на кожен наступний рік.

20.08.2021 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 14486,00 грн., що підтверджено видатковою накладною №15289 від 20.08.2021 (а.с. 13).

Видаткова накладна підписана з боку відповідача без зауважень та заперечень.

Факт отримання товару за вказаною накладною відповідачем у справі не спростовано.

Відповідачем здійснено часткову оплату товару на суму 2000,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №@2PL791844 від 01.12.2021 на суму 2000,00 грн. (а.с. 14).

Решта вартості товару у сумі 12486,00 грн. відповідачем сплачена не була.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Заборгованість у розмірі 12486,00 грн заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Згідно п. 7.2 договору у випадку порушення покупцем з будь-яких причин терміну оплати за поставлений товар згідно пункту 6.1договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки платежу. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань з проведення повного розрахунку за отриманий товар. Покупець у разі прострочення грошового зобов`язання на вимогу постачальника зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час затримки платежу, а також 35% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 7.3 договору грошові зобов`язання зі сплати заборгованості за поставлену продукцію, штрафу, пені не припиняються зі строком закінчення даного договору, а діють протягом терміну позовної давності 3 років з моменту припинення даного договору або дати його фактичного розірвання.

З посиланням на п. 7.2 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленого товару за період з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 6307,67 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 4).

Відповідно до п. 7.2 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 35 % річних за період прострочення платежу з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 6435,82 грн, а також інфляційні нарахування за період прострочення платежу з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 3791,05 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 3-4).

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору поставки №К206/19 від 04.11.2019, факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на підставі видаткової накладної на суму 14486,00 грн та факт часткової оплати отриманого відповідачем товару на загальну суму 2000,00 грн.

Сума заборгованості склала 12486,00 грн.

Вказані обставини відповідачем у справ не спростовано. Факт отримання товару за договором на підставі видаткової накладної відповідачем не спростовано. Товар повернутий позивачеві не був.

З урахуванням викладеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 12486,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем на підставі п. 7.2 договору заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленого товару за період з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 6307,67 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 4).

Судом враховано п. 7.3 договору, яким передбачено, що грошові зобов`язання зі сплати заборгованості за поставлену продукцію, штрафу, пені не припиняються зі строком закінчення даного договору, а діють протягом терміну позовної давності 3 років з моменту припинення даного договору або дати його фактичного розірвання.

Відповідно до п. 10.3 договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2019. Якщо до кінця строку договору жоодна зі сторін не заявить про зміну умов договору або про його припинення, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на кожен наступний рік.

Як встановлено судом, договір поставки №К206/19 від 04.11.2019 станом на дату винесення рішення є дійсним, доказів розірвання або його припинення матеріали справи не містять, а тому п. 7.3 договору застосуванню не підлягає.

За висновком суду позивачем необґрунтовано визначено період нарахування пені за період з 20.09.2021 до 27.02.2023, оскільки вказаний період визначено з порушенням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за період прострочення з 20.09.2021 до 20.03.2022 включно.

З урахуванням зазначених обставин судом здійснено перерахунок належної до стягнення суми пені.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача у справі підлягає пеня у розмірі 1188,58 грн.

В решті вимог про стягнення пені у сумі 5119,09 грн. слід відмовити за необґрунтованістю.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення пені обґрунтований та підтверджений належними у справі доказами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 35 % річних за період прострочення платежу з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 6435,82 грн, а також інфляційні нарахування за період прострочення платежу з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 3791,05 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 3-4).

Наданий позивачем розрахунок 35% річних та інфляційних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідачів 35% річних за період з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 6435,82 грн, а також інфляційні нарахування за період прострочення платежу з 20.09.2021 до 27.02.2023 на суму 3791,05 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 12486,00 грн, пені у сумі 1188,58 грн, 35 % річних у сумі 6435,82 грн, інфляційних нарахувань у сумі 3791,05 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 123, 129, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Величко Тетяни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "БАЛАККОМ" ( вул. Комунальників, буд. 4-Б, м. Чернівці, 58023, код 30501814), заборгованість у сумі 12486 грн 00 коп, пеню у сумі 1188 грн 58 коп, 35 % річних у сумі 6435 грн 82 коп, інфляційні втрати у сумі 3791 грн 05 грн та судовий збір у сумі 2210 грн 55 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 10.05.2023

Суддя М.О. Демидова