РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.05.2023Справа № 910/3371/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монопрод»

про стягнення 307.653,30 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

03.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монопрод» про стягнення 307.653,30 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № 609/ВЗЗ-2022 від 05.10.2022, заявок позивача №78/8/2-1973/2 від 30.10.2022 та №78/8/2-2091 від 07.11.2022, відповідачем в період з листопада по грудень 2022 року було поставлено позивачу товар на загальну суму 4.650.000,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №МП-0000463 від 24.11.2022 на суму 1.550.000,00 грн, №МП-0000690 від 15.12.2022 на суму 310.000,00 грн, №МП-0000704 від 17.12.2022 на суму 465.000,00 грн, №МП-0000710 від 19.12.2022 на суму 776.550,00 грн, №МП-0000763 від 23.12.2022 на суму 775.000,00 грн та №МП-000765 від 23.12.2022 на суму 773.450,00 грн. Пунктом 6.1 договору сторони домовились, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці позивача, яка вручається під особистий підпис відповідачу(представнику відповідача), або у разі неприбуття вищезазначених осіб надсилається відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначеному в розділі 14 договору. Умовами договору сторони узгодили між собою, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У зв`язку з тим, що відповідачем було порушено строки поставки товару позивачу, останній звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 307.653,30 грн, з яких 134.161,80 грн пені та 173.491,50 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/3371/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 10.02.2023 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 126 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 36008, м. Полтава, пров. Кустарний, 10, кв. 103, яка згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 10.03.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 04.04.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 126, а отже відповідач мав подати відзив у строк до 19.04.2023 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 10.03.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монопрод» (постачальник, відповідач) було укладено договір № 609/ВЗЗ-2022 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставку товару у визначений строк не здійснив, у зв`язку з чим позивачем пред`явлено вимогу про стягнення 134.161,80 грн пені та 173.491,50 грн штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україна понад період, визначений Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2022.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015:03140000-4 - Продукція тваринництва та супутня продукція.

Згідно Специфікації, що є додатком № 1 до договору постачальник зобов`язався поставити замовнику мед, країна походження - Україна у кількості 70000 кг, загальною вартістю 1.808.333,33 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника за адресою: АДРЕСА_1 та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначені заявкою замовника.

Згідно пункту 12.8 договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а постачальник з моменту направлення замовником відповідного листа (на електронну пошту учасника, вказану у розділі 14 цього договору; передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; проставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання постачальником).

На виконання умов договору представник відповідача Сорока А.А. на підставі довіреності від 15.09.2022 отримав під розпис заявку позивача № 78/8/2-1973/2 від 30.10.2022 щодо необхідності поставки товару на склад замовника (в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1) з подальшим транспортуванням до товароодержувачів, а саме:

у кількості 5000 кг у строк до 10.11.2022 за адресою: АДРЕСА_6;

у кількості 5000 кг у строк до 14.11.2022 за адресою: АДРЕСА_5;

у кількості 3000 кг у строк до 18.11.2022 за адресою: АДРЕСА_4;

у кількості 2000 кг у строк до 18.11.2022 за адресою: АДРЕСА_3;

у кількості 5000 кг у строк до 08.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 6.7 договору право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив позивачу товар у загальній кількості 20000 кг наступним чином:

згідно видаткової накладної № МП-0000763 від 23.12.2022 у кількості 5000 кг товару до міста Харкова, вартістю 775.000,00 грн;

згідно видаткової накладної № МП-0000710 від 19.12.2022 у кількості 5010 кг товару до міста Дніпро, вартістю 776.550,00 грн;

згідно видаткової накладної № МП-0000704 від 17.12.2022 у кількості 3000 кг товару до міста Львів, вартістю 465.000,00 грн;

згідно видаткової накладної № МП-0000690 від 15.12.2022 у кількості 2000 кг товару до міста Вінниця, вартістю 310.000,00 грн;

згідно видаткової накладної № МП-0000765 від 23.12.2022 у кількості 4990 кг товару до міста Київ, вартістю 773.450,00 грн;

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Отже, наведена норма свідчить про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної поставки не включається до періоду часу, за який може здійснюватися поставка.

З огляду на викладене відповідачем допущено наступні прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за заявкою № 78/8/2-1973/2 від 30.10.2022

до міста Харкова на 42 днів;

до міста Дніпро на 34 дні;

до міста Львів на 28 днів;

до міста Вінниця на 26 днів;

до міста Київ на 44 дні.

Відповідно до п. 7.3.1 договору постачальник зобов`язався забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

Оскільки мало місце прострочення строків поставки товару, визначених заявкою позивача № 78/8/2-1973/2 від 30.10.2022, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 120.211,80 грн пені та 173.491,50 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Вимога позивача про стягнення з відповідача 13.950,00 грн пені за прострочення виконання поставки товару за договором у кількості 10000 кг з 14.11.2022 по 24.11.2022 (9 днів) задоволенню не підлягає з огляду на наступне

В матеріалах справи наявна заявка позивача № 78/8/2-2091 від 07.11.2022 до договорів № 609/ВЗЗ-2022 від 05.10.2022 та № 657/ВЗЗ-2022 від 11.10.2022, яка отримана під розпис представником відповідача Павліченко В.О. на підставі довіреності від 24.10.2022 щодо необхідності поставки товару на склад замовника (в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1) з подальшим транспортуванням до товароодержувача за адресою: АДРЕСА_7, а саме:

у кількості 50000 кг у строк до 14.11.2022,

у кількості 50000 кг у строк до 21.11.2022,

у кількості 50000 кг у строк до 24.11.2022.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив позивачу товар згідно видаткової накладної № МП-0000463 від 24.11.2022 у кількості 10000 кг товару до міста Полтава, вартістю 1.550.000,00 грн.

Враховуючи те, що заявка № 78/8/2-2091 від 07.11.2022 виписана на виконання двох договорів із встановленням трьох строків поставки товару, проте в ній окремо не визначено кількість та строк поставки товару саме за договором № 609/ВЗЗ-2022 від 05.10.2022, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено період прострочення поставки товару у кількості 10000 кг саме за договором № 609/ВЗЗ-2022 від 05.10.2022 з 14.11.2022 по 24.11.2022.

У суду, з огляду на викладене, також відсутня можливість достеменно встановити фактичний період прострочення товару у кількості 10000 кг за договором № 609/ВЗЗ-2022.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Монопрод» (36008, м. Полтава, пров. Кустарний, 10, кв. 103, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2) 120.211 (сто двадцять тисяч двісті одинадцять) грн 80 коп. пені, 173.491 (сто сімдесят три тисячі чотириста дев`яносто одну) грн 50 коп. штрафу, 4.405 (чотири тисячі чотириста п`ять) грн 55 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова