09.05.2023Справа № 910/647/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву Приватного підприємства "СВ" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного підприємства "СВ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн"
про стягнення 200000 грн.
за участі представників:
від позивача: Цурка Н.О.
від відповідача: Гріденко Т.В.
Приватне підприємство "СВ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" про стягнення 200000 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2020 № 01-0121.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
20.01.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
13.02.2023 від позивача через відділ діловодства та документообігу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 760240 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2020 № 01-0121.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 позовні вимоги Приватного підприємства "СВ" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" на користь Приватного підприємства "СВ" 514280 грн. заборгованості, а також 7714,20 грн. витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.04.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від Приватного підприємства "СВ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 прийнято до розгляду заяву Приватного підприємства "СВ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/647/23 та призначено судове засідання на 09.05.2023 року.

08.05.2023 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Дане клопотання обґрунтоване тим, що позивач не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не заявляв під час судового засідання 20.04.2023 про подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача просила задовольнити подану заяву.

Представник відповідача просив у задоволенні заяви відмовити з підстав, викладених у клопотанні.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки у процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру здійснених судових витрат до закінчення судових дебатів не може поширюватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. Отже у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, сторона має дотримуватися встановленого п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України 5-денного строку для здійснення заяви про розподіл судових витрат та доказів здійснення таких витрат, а в разі його порушення належним чином обґрунтувати поважність причин його пропуску. Даний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 30.09.2021 у справі № 918/853/20.

Із заяви позивача про ухвалення додаткового рішення слідує, що остання направлена до суду 24.04.2023, тобто в межах п`ятиденного строку після ухвалення 20.04.2023 рішення у справі.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. При цьому, аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Близькі за змістом висновки застосування частини 2 статті 124 ГПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 25.03.2021 у справі № 905/717/20.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 викладено правовий висновок про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачем у верхній вступній частині наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, в якій зазначені витрати на правову допомогу в розмірі 50000 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу з підстав не подання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як слідує з наданих до заяви доказів, 10.02.2023 між позивачем (клієнт) та адвокатом Цуркою Н.О. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені договором.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість, порядок та строки оплати правової допомоги, що надається (гонорар адвоката), визначаються у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору.

За положеннями додаткової угоди від 10.02.2023 № 1 до договору за надання правової допомоги в Господарському суді міста Києва у справі № 910/647/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РД Продакшн» на користь клієнта грошові кошти заборгованості з орендної плати, клієнт сплачує виконавцю винагороду (гонорар), розмір якого визначається за домовленістю між сторонами, та складає 50000 грн.

На виконання умов договору 20.04.2023 сторонами підписано акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 на суму 44000 грн. із описом виконаних робіт (наданих послуг) та їх вартістю.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Одночасно суд наголошує, що застосування визначених у частині 4 статті 126 ГПК України критеріїв здійснюється судом за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 24.12.2019 у справі № 910/18954/17, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16.

Утім, жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування неспівмірності заявлених відповідачем витрат позивачем до матеріалів справи не долучено. Так, у поданій заяві відповідач не просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а лише просив відмовити в задоволенні заяви про ухваленнч додаткового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідача, який підлягає розподілу, становить 44000 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду від 20.04.2023 у справі № 910/647/23 позов задоволено частково, витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 44000 грн. підлягають покладенню на відповідача пропорційно в розмірі 29764,71 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства "СВ" про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 46; ідентифікаційний код 41353845) на користь Приватного підприємства "СВ" (02217, м. Київ, вул. Т. Драйзера, 8-А, кв. 40; ідентифікаційний код 31610444) 29764 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 71 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Дата підписання: 11.05.2023 року.

Суддя К.В. Полякова