ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" квітня 2023 р. Cправа № 902/409/23

за позовом:Фермерського господарства "Грищук" місцезнаходження: с. Цівківці, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32600, адреса для листування: с. Цівківці, Новоушицький р-н, Хмельницька обл., 32600)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" (23013, Вінницька обл., Жмеринський р-н, урочище Гурман, буд. 1, кім. 7, виробнича адреса: 23007, Вінницька обл., с. Бар, вул. Центральна, 50-г)

про стягнення 1315925,94 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Надтока Т.

за участю представників:

позивача: Валігура О.О.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

22.03.2023 Фермерське господарство "ГРИЩУК" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛЮС ГУРМАН" про стягнення 1315925,94 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/409/23) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження у справі № 902/409/23. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12.04.2023.

За результатами проведеного судового засідання 12.04.2023 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 26.04.2023, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом 26.04.2023 в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений.

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

В судовому зсіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви (вх. № канц. 01-34/3546/23 від 13.04.2023) про зменшення розміру позовних вимог, а саме останнім зазначено, що позивачем сплачено суму основного боргу в розмірі 10000, 00 грн після подання позову до суду, тому з врахуванням часткових проплат позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 079 394,78 грн, пеню в розмірі 191 017,17 грн, 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 35 513,99 грн.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Розглянувши подану заяву про зменшення розміру позовних вимог, господарський суд оцінює її, виходячи змісту такої заяви, а також - змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою ст. 163 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Суд за наслідками розгляду заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог дійшов висновку про її задоволення.

26.04.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відповідно до п. 2 ст. 226 ГПК України, обгрунтовуючи тим, що на 10 аркуші позовної заяви навпроти ПІБ Грищук В.В. міститься факсимільне відтворення підпису даної особи.

Суд дослідивши дане клопотання відмовляє в його задоволенні, оскільки, останнє не обгрунтоване та не підтверджене доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначається, що 29.07.2022 між ТОВ «Плюс Гурман» та ФГ «Грищук» було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № б/н, згідно якого Продавцем поставлено Покупцю Товар власного виробництва - сільгосппродукцію у відповідності до видаткових накладних та на умовах укладеного договору. Натомість відповідачем Покупцем не здійснено повністю розрахунків за поставлений Товар, що і стало підставою позову.

Відповідач проти позову заперечує позиція останнього викладена у відзиві на позовну заяву, де останнім вказується, що у відповідності до положення п 5.1. договору від 29.07.2022, де сторонами було визначено, що оплата Товару, що поставляється Продавцем відповідно до умов даного Договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів в гривнях України на поточний рахунок Продавця наступним чином: 86% від суми здійснюється за фактом відгрузки. Можлива попередня оплата; 14% від суми - після отримання оригіналів документів та реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Відповідачем вказується, що дана обставина прямо кореспондується з умовами п 3.2. договору від 29.07.2022. За доводами представника відповідача обов`язок відповідача по оплаті принаймні залишку 14 відсотків від суми був пов`язаний із моментом зустрічного виконання позивачем свого обов`язку по наданню визначеного договором переліку документів, натомість позивачем не було виконано умови договору в цій частині та не направлено відповідні документи. Відповідач крім того зазначає, що згідно умов п. 3.1. договору базисом поставки Товару було визначено, ЕХW- франко-склад за адресою : с. Цівківці, вул. Польова, 2 Новоушицького району, тобто склад позивача. Натомість, як слідує з долучених в якості письмових доказів - ТТН накладних, вбачається, що товар доставлявся перевізником - ФГ Грищук (Позивачем) в пункт розвантаження - Селище Бар вул. Центральна, 50г. Таким чином умови договору не відповідають обставинам, що склались по факту реального виконання господарських взаємовідносин між позивачем та відповідачем. При цьому, вказує, що в дійсності між сторонами були досягнуті домовленості, що позивачем товар буде доставлятися власним транспортом на адресу відповідача, а розрахунок буде проводитися після отримання повного пакету товарно-супровідних документів. Зокрема представник відповідача заперечує проти нарахованих штрафних санкцій.

Представник позивача у відповіді на відзив заперечує проти доводів представника відповідача викладених у відзиві на позову заяву з огляду на наступне: так за доводами представника позивача умовами договору не передбачено, що позивач повинен письмово передати згадані документи відповідачу або під час поставки товару або під час звернення до суду з огляду на обґрунтування своїх позовних вимог. Також не передбачено договором яким саме документом (чи то письмово) чи то будь-яким іншим шляхом дана передача документів повинна була бути оформлена між договірними сторонами. Весь процес поставки та транспортування товару на користь відповідача міститься в видаткових накладних та товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) та оплатах, які відповідач здійснив щодо виконання умов договору від 29.07.2022 року. Щодо нарахованих штрафних санкцій вважає їх повністю обґрунтованими та законними.

Представником відповідача подано до суду заперечення (на відповідь на відзив), зі змісту якого, з поміж іншого слідує, що відповідачем заперечується строк оплати поставленого Товару, заперечується проти долучення доказі наданих представником позивача щодо надіслання документів визначених договором.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне:

29.07.2022 між ТОВ «ПЛЮС ГУРМАН» та ФГ «Грищук» укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції.

Між сторонами було погоджено, що Продавець зобов`язується поставити Покупцю Товар власного виробництва с/г продукція, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його за встановленими цінами відповідно до умов Договору та видаткових накладних (п.1.1. договору).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2., 2.3., договору - ціна договору становить загальну вартість (ціну) товару, поставленого в період дії нього договору відповідно до видаткових накладних. Остаточна кількість та вартість Товару буде визначена у накладних на відпуск Товару та/або актах приймання-передачі, які є невід`ємною частиною цього Договору. Остаточна ціна договору може змінюватися та становить сумарну вартість поставленого Товару згідно накладних підписаними належними представниками обох сторін, та скріпленими печатками сторін, які є невід`ємною частиною договору. Товар, який поставляється Продавцем, повинен відповідати вимогам діючих на момент поставки державним стандартам, технічним умовам, санітарним нормам та іншим нормативним документам, іншим вимогам до якості, які звичайно ставляться.

Базисом поставки Товару, якщо інше не передбачено додатками до цього Договору, вважається ЕХW франко-склад, та адресою: с. Цівківці вул. Польова 2, Новоушицького району, відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року (п.3.1. договору).

Разом із Товаром Продавець зобов`язаний надати: Договір купівлі-продажу: Товарну накладну: видаткову накладну та квитанцію про її реєстрацію. Витяг ЄДР станом на поточний місяць. Свідоцтво про державу реєстрацію або Виписка суб`єкт підприємницької діяльності. Витяг з реєстру платників ПДВ, (довідка з реєстру платників єдиного податку станом на поточний рік. Довідка державного реєстру речових прав на нерухоме майно та або Державної служби з питань геодезії та кадастру та або органів місцевого самоврядування про площу та склад сільськогосподарських угідь. Форма 4 СГ із квитанцією про прийняття: Форма 29 СГ із квитанцією про прийняття Форма 37 СГ квитанцією про прийняття: Декларацію платника єдиного податку із квитанцією про її отримання. Всі вищевказані документи мають бути завірені підписом керівника та печаткою на кожній сторінці.

В свою чергу Покупець зобов`язаний надати Продавцю довіреність на отримання Товару і зробити відмітку про отримання Товару у видатковій накладній.

Відповідно до п. 4.1. договору приймання Товару по кількості та якості проводиться Покупцем в момент його передачі від Продавця на умовах ЕХW (франко-склад Продавця) згідно накладних (актів приймання - передачі). Акт про виявлення недоліків по кількості та якості Товару складається за обов`язкової участі представників Продавця і Покупця.

Пунктом 5.1. договору узгоджено між сторонами, що оплата Товару, що поставляється Продавцем відповідно до умов даного Договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів в гривнях України на поточний рахунок Продавця наступним чином: 86 % від суми здійснюється за фактом відгрузки. Можлива попередня оплата; 14 % від суми - після отримання оригіналів документів та реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем у відповідності до видаткових накладних, а саме: № 15 від 01.11.2022 поставлено товар на загальну суму 109 785,93 грн в тому числі ПДВ; № 16 від 02.11.2022 поставлено товар на загальну суму 370 130,31 грн в тому числі ПДВ; № 17 від 03.11.2022 поставлено товар на загальну суму 238 277,12 грн в тому числі ПДВ; № 18 від 04.11.2022 поставлено товар на загальну суму 82 686,46 в тому числі ПДВ; № 19 від 05.11.2022 поставлено товар на загальну суму 90 551,91 грн в тому числі ПДВ; № 20 від 06.11.2022 поставлено товар а загальну суму 62 131,37 грн в тому числі ПДВ; № 7 від 21.10.2022 поставлено товар на загальну суму 454 414,80 грн.

Судом встановлено що окрім видаткових накладних поставка товару підтверджується ТТН на транспортування товару.

З матеріалів слідує, що Продавець здійснив реєстрацію за першою подією (поставка Товару) в ЄРПН податкових накладних, що підтверджується податковими накладними № 20 від 06.11.2022; № 19 від 05.11.2022; № 18 від 04.11.2022; № 17 від 03.11.2022; № 16 від 02.11.2022; № 15 від 01.11.2022; № 8 від 21.10.2022 та квитанціями про їх реєстрацію.

З наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено, що станом на 23.11.2022 заборгованість відповідача становила 1 489 394,78 грн, що безпосередньо підтверджується обопільно підписаним актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2022-23.11.2022.

В грудні 2022 року відповідач сплатив частково заборгованість в розмірі 200 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 961 від 29.12.2022, що відображено в обопільно підписаному Акті звіряння взаємних розрахунків за період з 24.11.2022-31.12.2022.

17.01.2023 року відповідачем, згідно платіжної інструкції № 978 була проведена часткова оплата за поставлений Товар в розмірі 200 000,00 грн, з врахуванням чого заборгованість останнього становила 1 089 394,78 грн, що підтверджується обопільно підписаним актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2023 - 13.02.2023 року.

07.03.2023 року позивач направив відповідачу вимогу №1 від 07.03.2023 про погашення заборгованості за договором, а також опис відправлення цінного листа від 07.03.2023 з переліком відправлених документів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом досліджено наявні у матеріалах справи докази, надані позивачем на підтвердження поставки Товару а саме, видаткові накладні: № 15 від 01.11.2022 поставлено товар на загальну суму 109 785,93 грн в тому числі ПДВ; № 16 від 02.11.2022 поставлено товар на загальну суму 370 130,31 грн в тому числі ПДВ; № 17 від 03.11.2022 поставлено товар на загальну суму 238 277,12 грн в тому числі ПДВ; № 18 від 04.11.2022 поставлено товар на загальну суму 82 686,46 грн в тому числі ПДВ; № 19 від 05.11.2022 поставлено товар на загальну суму 90 551,91 грн в тому числі ПДВ; № 20 від 06.11.2022 поставлено товар а загальну суму 62 131,37 грн в тому числі ПДВ; № 7 від 21.10.2022 поставлено товар на загальну суму 454 414,80 грн, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Щодо кількості, якості поставленого Товару претензій з боку Покупця не було.

Тобто, з огляду на обопільно підписані видаткові накладні, які не містять претензій та зауважень, суд дійшов висновку, що позивачем було виконано умови договору в частині поставки товару, та відповідачем отримано товар.

Натомість матеріалами справи стверджується, що відповідачем не здійснено повної оплати за поставлений Товар.

Суд критично сприймає доводи відповідача, щодо того, що останнім не здійснено повної оплати, оскільки позивачем не було виконано умови договору в цій частині направлення документів у відповідності до п. 5.1. договору, якою кореспондовано, що оплата Товару, що поставляється Продавцем відповідно до умов даного договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів в гривнях України на поточний рахунок Продавця наступним чином: 86 % від суми здійснюється за фактом відгрузки. Можлива попередня оплата; 14 % від суми - після отримання оригіналів документів та реєстрації податкової накладної в СРПН з огляду на наступне.

Як слідує із матеріалів справи позивач направив на адресу відповідача згідно договору документи, що підтверджується описом відправлення цінного листа від 07.03.2023 (а.с. 68) та накладною Укрпошти №406 (а.с. 69). Та як слідує з трекінгу відстеження Укрпошти відправлення вручене особисто відповідачу 10.03.2023.

Як уже визначено судом матеріали справи не містять будь-яких заперечень з боку відповідача щодо ненадання передбачених договором документів до позивача не надходило, іншого матеріали справи не містять.

В свою чергу суд приймає до уваги те, що відповідачем частково здійснювались оплати за поставку продукції.

Так в матеріалах справи наявні платіжні документи та обопопільно підписані акти звірки взаєморозрахунків, з яких вбачається, що відповідачем а були здійснені оплати з призначенням платежу «згідно договору № б/н від 29.07.2022».

Отже, вищезазначені дії свідчать про те що відповідач здійснюючи оплати та зазначаючи у призначеннях платежу договору фактично визнав отримання товару та наявність заборгованості саме за вказаним договором.

Крім того, позивачем надано товарно-транспорті накладні, а також зареєстровані податкові накладні, які також наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був розраховуватись за поставлений позивачем товар після його прийняття.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, обов`язку зі сплати повної вартості отриманого товару відповідачем виконано у визначений строк не було.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 079 394,78 грн.

Інші доводи представника відповідача не беруться до уваги, оскільки спростовані встановленими доказами наявними в матеріалах справи.

Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 11 371,49 грн за період з 07.11.2022-13.03.2023, інфляційних втрат в розмірі 24 142,50 грн за період 07.11.2022-31.01.2023 та 191 017,17 грн пені за період з 07.11.2022-14.03.2023.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, у межах визначених позивачем періодів нарахування, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 11 371,49 грн, інфляційних втрат в розмірі 24 142,50 грн.

Щодо заявленої пені.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У свою чергу, статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями пункту 7.2. договору за невиконання своїх обов`язків щодо оплати Товару, Покупець несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день такого невиконання.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок пені в сумі 191 017,17 грн, що нарахована на заборгованість за договором в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд дійшов висновку, що при розрахунку пені позивачем не допущено помилок.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення 1 079 394,78 грн заборгованості, 191 017,17 грн пені, 3% річних у розмірі 11 371,49 грн, інфляційних втрат в розмірі 24 142,50 грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 129, 232, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" (23013, Вінницька обл., Жмеринський р-н, урочище Гурман, буд. 1, кім. 7, виробнича адреса: 23007, Вінницька обл., с. Бар, вул. Центральна, 50-г, ) на користь Фермерського господарства "ГРИЩУК" місцезнаходження: с. Цівківці, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32600, адреса для листування: с. Цівківці, Новоушицький р-н, Хмельницька обл., 32600, ) 1 079 394,78 грн заборгованості, 191 017,17 грн пені, 3% річних у розмірі 11 371,49 грн, інфляційних втрат в розмірі 24 142,50 грн та 19 738,89 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Повне рішення складено 08 травня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу місцезнаходження: с. Цівківці, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32600, адреса для листування: с. Цівківці, Новоушицький р-н, Хмельницька обл., 32600

3 - відповідачу (23013, Вінницька обл., Жмеринський р-н, урочище Гурман, буд. 1, кім. 7, виробнича адреса: 23007, Вінницька обл., с. Бар, вул. Центральна, 50-г)