РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.05.2023Справа № 910/2221/23
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Мазурик Богдана Володимировича

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

про стягнення 66 237,71 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець Мазурик Богдан Володимирович із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-2000" про стягнення заборгованості в сумі 66 237,71 грн. за договором-заявкою на перевезення вантажу № 2467 від 18.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 28.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №019.

14.03.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.03.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовної вимоги.

22.03.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

02.05.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказу.

03.05.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказу.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначає, що з відповідачем укладено договір-заявку на перевезення вантажу №2467 від 18.01.2022. Відповідно до укладеного договору позивач мав організувати перевезення, а відповідач провести оплату за надані послуги протягом 40 календарних днів з дня розвантаження автомобіля.

Однак, незважаючи на розвантаження автомобіля 26.01.2022 та підписання акту здачі-приймання робіт, оплата за надані послуги не була здійснена, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 51 683,00 грн. основної заборгованості, 12 718,92 грн. інфляційних втрат та 1 435,79 грн. 3% річних.

Відповідач, заперечуючи щодо поданого позову, у відзиві зазначає, що в прохальній частині позовної заяви міститься вимога про стягнення заборгованості за договором заявкою на перевезення вантажу №2454 від 10.01.2022, але зазначена вимога не обґрунтовується в тексті позовної заяви та додатками до неї, а також щодо вказаного предмета позову відкрито провадження у справі 910/2220/23.

Судом встановлено, що матеріали позовної заяви містять докази та інформацію пов`язані з правовими відносинами за договором-заявкою на перевезення вантажу №2467 від 18.01.2022, а також позивачем надано роз`яснення щодо прохальної частини позову, в якому уточнюється, що стягнення заборгованості повинно здійснюватися за договором-заявкою на перевезення вантажу №2467 від 18.01.2022.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині предмета спору, заявленого в позовній заяві.

Також відповідач, заперечуючи щодо позову, зазначає, що виконавець (фізична особа-підприємець Мазурик Б.В.) зобов`язався направити автомобіль з водієм ОСОБА_2 для перевезення вантажу від ТОВ "ТЕМП-2000" в м. Києві за адресою вул. Набережно-Корчуватська, 136 до Німеччини Weissandt Golzau. Отримувачем вантажу згідно заявки є JUFOL Gmbh. Однак, відповідно до відомостей в CMR від 19.01.2022 не підтверджуються виконання позивачем зобов`язання за договором-заявкою №2467 від 18.01.2022, а саме: місце завантаження є Ковель; вантаж отримано ТОВ "Поліфілм Трейдінг" без зазначення дати; перевезення вантажу виконано перевізником ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

18.01.2022 між фізичною особою-підприємцем Мазурик Богдан Володимирович та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" укладено договір-заявка на перевезення вантажу № 2467.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання перевезення вантажу (плівка на палетах -23 т) з пункту навантаження - Київ, вул. Набережно-Корчуватська,136 до пункту розвантаження - 06369, Germany, Weissandt-Golzau, Kothener Strasse 11; митний перехід - Ягодин. Отримувач вантажу - JUFOL GmbH.

Фрахтова сума договору становить 1600 Євро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

В матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, відповідно до якої одержувач (JUFOL GmbH) отримав вантаж (63 палети (піддони) плівка різносортна 23 070,00 кг) за адресою Kothener Strasse 11, 06369, Weissandt-Golzau, Germany.

Між сторонами підписаний та скріплений печатками акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 34 від 26.01.2022 на загальну суму 51 683,00 грн, згідно з яким сторони погодили, що виконавцем виконані роботи по організації транспортно-експедиційних послуг автотранспортом, згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 2467 від 18.01.2022 про надання транспортно-експедиційних послуг з автоперевезення вантажів, а саме: міжнародні перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом м. Київ (Україна) - Weissandt-Golzau (Німеччина) держ. ном. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

У наведеному акті № 34 від 26.01.2022 зазначено дату виконання послуг 26.01.2022 та підтверджено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідачем заперечень щодо підписання акту № 34 від 26.01.2022 та встановленої в ньому дати виконання послуг та суми не надано.

26.01.2022 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 34 на загальну суму 51 683,00 грн.

Договором встановлено, що умовами оплати є безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 40 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

25.11.2022 позивачем надіслано на поштову адресу відповідача лист-вимогу від 25.11.2022, відповідно до якого позивач вимагав сплатити заборгованість у загальному розмірі 1 876 966,87 грн., з яких 51 683,00 грн. становить заборгованість за договором-заявкою на перевезення вантажу № 2467 від 18.01.2022.

Разом з листом-вимогою від 25.11.2022 позивачем надіслано відповідачу оригінал рахунку № 34 від 26.01.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) по виконанню робіт (перевезень) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу б/н від 20.01.2022 та копію підписаного між сторонами акту наданих послуг № 34 від 26.01.2022, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковим документом (фіскальним чеком), який підтверджує факт прийняття для пересилання поштового відділенням зв`язку, поштовою накладною № 605 разом з описом вкладення кореспонденції у цінний лист, який підтверджує зміст поштового відправлення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з підписанням між сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), який є первинним документом, що встановлює відсутність претензій один до одного (в тому числі врегульовує питання розбіжностей, які могли скластися у результаті виконання договору), суму оплати та дату виконання послуг, враховуючи документи, які відносяться до процесу виконання договору-заявки, наявні підстави вважати, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем щодо здійснення оплати наданих послуг за договором-заявкою від 18.01.2022.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, обставину наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 51 683,00 грн. належним чином доведено, документально підтверджено, тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 12 718,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 435,79 грн.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, зміст яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок інфляційних збитків (втрат):

Період розрахункуУраховано індекси інфляції за періодСума боргуСукупний індекс інфляціїСума боргу з урахуванням інфляціїІнфляційні нарахування
08.03.2022 - 08.02.2023березень 2022 - січень 202351 683,001. 084,0512 401,05
51 683,00 x 1.23994441 - 51 683,00 = 12 401,05
За перерахунком суду загальний розмір інфляційних збитків (втрат) становить 12 401,05 грн.

Враховуючи наведене, вимога щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 12 401,05 грн. підлягає задоволенню.

Вимога позивача в частині стягнення інфляційних збитків у розмірі 317,87 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За перерахунком суду загальний розмір 3 % річних становить 1 435,80 грн.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи наведене, вимога щодо стягнення інфляційних збитків підлягає задоволенню в розмірі заявленому позивачем, а саме 1 435,79 грн.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно зі ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 400,00 грн. витрат за переклад міжнародної товарно-транспортної накладної.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді, та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: Договір №01/06/02/2023 від 06.02.2023 про надання професійної правничої допомоги та представництво інтересів, Додаткову угоду №4 від 07.02.2023 до Договору №01/06/02/2023 про надання професійної правничої допомоги та представництво інтересів «Перелік та вартість виконаних робіт (послуг) у справі за позовом ФОП Мазурик Б.В. до ТОВ "ТЕМП-2000" () про стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних за договором-заявкою №2467 від 18.01.2022, акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору 01/06/02/2023 від 06.02.2023 та Додаткової угоди №4 від 07.02.2023 на суму 10 000 грн., рахунок №4 09.02.2023 до Договору 01/06/02/2023 від 06.02.2023 та Додаткової угоди №4 від 07.02.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1069181 від 09.02.2023.

У відзиві на позовну заяву відповідачем викладено заперечення щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, у яких із посиланням на невідповідність критеріям розумності, обґрунтованості та співрозмірності зазначених витрат зі складністю справи, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000,00 грн. та відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на переклад міжнародної товарно-транспортної накладної.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 908/846/19.

З урахуванням наведеного, дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, оцінюючи характер спірних правовідносин, складність справи, фактичний обсяг наданих адвокатом послуг позивачу у суді та витрачений ним час, обґрунтованість поданих адвокатом процесуальних документів, з огляду на заперечення відповідача щодо стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому обсязі, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених позивачем витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 5 000,00 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат за переклад товарно-транспортної накладної у розмірі 400,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 127 ГПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати, пов`язані, зокрема із залученням перекладачів.

Відповідно до ч.ч. 5 - 7 ст. 127 ГПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Для підтвердження розміру понесених витрат на оплату роботи перекладача позивачем надано: акт виконаних робіт №18 від 10.02.2023 на суму 400,00 грн., підписаний директором ТОВ "Інтурист-Рівне" та Мазуриком Б.В., рахунок №18 від 10.02.2023 на суму 400,00 грн., платіжну інструкцію №2118 від 10.02.2023 на суму 400,00 грн.

Таким чином, заявлений розмір судових витрат за переклад товарно-транспортної накладної у розмірі 400,00 грн. підтверджено належними доказами, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що пов`язані з розглядом справи витрати (професійна правнича допомога, залучення перекладача) підлягають стягненню у розмірі визначеному судом з урахуванням ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3, 4 ст. 13, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77, ст. ст. 79, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, будинок 29; ідентифікаційний код 31111758) на користь фізичної особи-підприємця Мазурик Богдана Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) основний борг у розмірі 51 683 (п`ятдесята одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 12 401 (дванадцять тисяч чотириста один) грн. 05 коп., 3% річних у розмірі 1 435 (одна тисяча чотириста тридцять п`ять) грн. 79 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 975 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 86 коп., витрати за переклад товарно-транспортної накладної у розмірі 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 2 671 (дві тисячі шістсот сімдесят один) грн. 04 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий