УХВАЛА

м. Київ

03.05.2023Справа № 910/6796/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна»

до акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» з позовом до акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом № 064 від 18.01.2023, про визнання переможцем відкритих торгів учасника VOREX LLC.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час проведення процедури розкриття, розгляду та оцінки тендерних пропозицій акціонерне товариство «Укргазвидобування» допустило порушення норм ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» при аналізі наданих VOREX LLC документів та положень тендерної документації, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони акціонерному товариству «Укргазвидобування» здійснювати будь-які дії щодо виконання договору поставки трубної продукції (графік поставки) № UGV 163/30/23, що був укладений 16 березня 2023 року (далі - Договір) відповідно до процедури закупівлі 22Т-121_44160000-9 Магістральні, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труби обсадні, безшовні із зовнішнім діаметром 244,48 мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим з`єднанням класу «Преміум»), ідентифікатор закупівлі UА-2022-11-11-004537-а, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

За твердженням позивача, Договір порушує законні права та інтереси не лише позивача, а й держави в цілому, оскільки укладений з недотриманням принципів добросовісної конкуренції серед учасників, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель, недискримінації учасників та рівного ставлення до них. Позивач зазначає, що у випадку задоволення позову виконання договору унеможливить ефективний захист прав і законних інтересів заявник, і поновлення їх вимагатиме додаткових зусиль.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процедура закупівлі - це здійснення конкурентного відбору учасників з метою забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища та добросовісної конкуренції. Рішення про визначення переможця приймається за результатами розгляду та оцінки тендерних пропозицій. Договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі. Вирішення вимоги про правомірність рішення про визначення переможця не стосується встановлення обставин додержання в момент вчинення договору вимог, необхідних для його чинності. Це спростовує доводи позивача про те, що виконання договору унеможливить ефективний захист прав і законних інтересів заявника, і поновлення їх вимагатиме додаткових зусиль.

Отже, в цьому випадку відсутній правовий зв`язок між заходом до забезпечення позову, який просить застосувати позивач, і предметом позовної вимоги, а також відсутня ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття цього заходу.

Також суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони акціонерному товариству «Укргазвидобування» здійснювати будь-які дії щодо виконання договору поставки трубної продукції (графік поставки) № UGV 163/30/23, що був укладений 16 березня 2023 року, не забезпечить баланс інтересів сторін. Забезпечення позову пов`язане з реалізацією судом повноважень, які мають дискреційний характер. Водночас, оскільки така дискреція має наслідком обмеження певних прав іншої особи, вона не може носити абсолютний характер та не повинна бути пов`язана з втручанням або блокуванням господарської діяльності юридичної особи. Водночас, заборона виконувати договір, учасником якого позивач не є, стосується саме такого втручання, а тому не забезпечує справедливого балансу сторін: обмеження прав відповідача не створює умови до відновлення в майбутньому прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 03.05.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун